Номер провадження: 22-ц/813/3499/20 
Номер справи місцевого суду: 522/26238/13-ц
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л.В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.12.2020 року                                                                                м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого – Сєвєрової Є.С.,
суддів: Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г., 
за участю секретаря – Чепрас А.І.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 
відповідач - ОСОБА_2 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 травня 2015 року у складі судді Домусчі Л.В. 
в с т а н о в и в:
У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про припинення права власності останнього на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 63,8 кв.м., житловою площею 41,9 кв.м., стягнувши з позивача на користь відповідача відповідну грошову компенсацію, та визнання за позивачем права власності на 1/4 частку цієї квартири.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що між позивачем і відповідачем склалися неприязнені стосунки, відповідач не приймає участі в утриманні квартири, частка ОСОБА_2 в квартирі є незначною і не може бути виділена в натурі. 
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2015 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності та визнання права власності на 1/4 частку квартири задоволено; припинено право власності ОСОБА_2 на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 ; вирішено виплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі 187645,00 грн з депозитного рахунку територіального управління ДСА України в Одеській області, що внесені ОСОБА_1 згідно платіжного доручення №2 від 05.03.2015; визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 .
Додатковим рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07 травня 2015 року доповнено рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2015 року слідуючим абзацем: «Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 6215,80 грн» та доповнено четвертий абзац резолютивної частини рішення словами після слів «в м. Одесі» наступним текстом: «загальною площею 63,8 кв.м., житловою площею 41,9 кв.м.».
Не погодившись з зазначеним додатковим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати і постановити нове про відмову у позові.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскільки апелянт не згоден з рішенням суду про задоволення позову та оскаржив його, то не згоден і з додатковим рішенням про стягнення судових витрат. Стягнення суми 2116,80 грн за проведення першої експертизи, яку суд не прийняв як доказ по справі і ухвалою від 08.09.2014 визнав її необґрунтованою, є безпідставним. Стаття 220 ЦПК України не дає права суду для ухвалення додаткового рішення щодо доповнення резолютивної частини рішення словами після слів «в м. Одесі» наступним текстом: «загальною площею 63,8 кв.м., житловою площею 41,9 кв.м.». Суд безпідставно послався на ст. 367 ЦПК України, не мотивувавши в тексті додаткового рішення посилання на цю статтю.
Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 30.06.2015 апеляційні скарги ОСОБА_2 відхилені, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2015 року та додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 травня 2015 року залишено без змін.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.11.2015 касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, ухвалу апеляційного суду Одеської області від 30.06.2015 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17 лютого 2016 року провадження у справі зупинено до розгляду іншої справи.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24 липня 2019 року провадження у справі поновлено.
У судове засідання 22.12.2020 учасники процесу не з`явились, повідомлялися належним чином про день, час і місце розгляду справи. ОСОБА_1 повідомлена через представника. Представник ОСОБА_2 надав заяву про розгляд справи за відсутності.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 
Повний текст судового рішення складений 28.12.2020 року.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.3 ст. 259 ЦПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у  додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.
Згідно зі ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити  додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення  додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює  додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви.  Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.   Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті  додаткового рішення може бути оскаржено.
Постановою Одеського апеляційного суду від 10.03.2020 апеляційну скаргу  ОСОБА_2  задоволено частково. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2015 року скасовано. В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення його права власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 63,8 кв.м., житловою площею 41,9 кв.м., стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відповідну грошову компенсацію, та визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/4 частку цієї квартири відмовлено.
Відповідно, додаткове рішення, яким доповнено рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2015 року абзацем щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат у розмірі 6215,80 грн та доповнено четвертий абзац резолютивної частини рішення словами після слів «в м. Одесі» наступним текстом: «загальною площею 63,8 кв.м., житловою площею 41,9 кв.м.», також підлягає скасуванню, оскільки є похідним від основного рішення, що доповнюється, тобто безпосередньо пов`язане зі скасованим рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2015 року.
У зв`язку зі скасуванням рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2015 року, втрачає силу додаткове рішення у справі.
Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, додаткове рішення – скасувати. 
Керуючись ст.ст. 270, 374, 376, 382, 383, 384  ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 травня 2015 року скасувати.
Відмовити у стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат у розмірі 6215,80 грн.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст складений 28.12.2020.

Головуючий: 

            Судді: