П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  120/2703/20-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Дончик Віталій Володимирович  
Суддя-доповідач -  Іваненко Т.В. 
 
16 грудня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Іваненко Т.В. 
суддів:  Сторчака В. Ю.  Граб Л.С. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 31 липня 2020 року  (місце ухвалення рішення - м.Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії, 

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 вернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ПФУ у Вінницькій області, у якому просив:
- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області протиправною та зобов`язати відповідача зарахувати з 01.05.2020 року до його страхового стажу, крім наявного страхового стажу, ще період з дня встановлення інвалідності до досягнення ним пенсійного віку, а це період з 05.02.1999 року по 31.08.2042 року;
- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області протиправною та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати з 01.05.2020 року до  страхового стажу період навчання у ВУЗІ з 29.07.1999 року по 31.12.2003 року включно;
- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області протиправною та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області виплатити ОСОБА_1 недоотриману у травні місяці 2020 року суму пенсії, в результаті не проведеного у травні місяці 2020 року перерахунку пенсії із застосуванням збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,11.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 31 липня 2020 року позов задоволено частково. 
Визнано бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо не врахування до страхового стажу позивача періоду навчання у вищому навчальному закладі з 29.07.1999 році по 31.08.1999 року протиправною.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати з 01.05.2020 року до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання у вищому навчальному закладі з 29.07.1999 року по 31.08.1999 рік.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Крім того, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням доплати за понаднормовий стаж у розмірі 131,04 грн з 01.01.2020 року, з врахуванням раніше виплачених сум.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти в цій частині нову постанову про задоволення адміністративного позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін , суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію по інвалідності ІІ групи з дитинства, обчислену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_1 ОСОБА_1 до зарахування на роботу навчався у Вінницькому державному аграрному університеті з 29.07.1999 року по 23.06.2004 року.
Страховий стаж позивача складає 19 років 6 місяців 2 дні, додатковий стаж 24 роки 27 днів, загальний стаж для розрахунку становить 43 роки 6 місяців 29 днів, що підтверджується рішенням про перерахунок пенсії 905090806898 від 07.05.2020 року.
Позивач вважає, що відповідач протиправно не врахував до його страхового стажу період навчання в вищому навчальному закладі, а також, період з дня встановлення інвалідності до досягнення ним пенсійного віку. Крім того, позивач вважає, що в травні 2020 року отримав пенсію в меншому розмірі, що суперечить Постанові Кабінету Міністрів України №251.
Вищевикладені обставини зумовили звернення позивача з цим позовом до суду.

За змістом абзацу 1 частини 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Абзацом 2 частини 1 статті 24 вказаного Закону визначено, що до страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
Згідно абзацу 9 пункту 3 цієї статті страховий стаж враховується в одинарному розмірі.

Так, апелянт вважає, що його страховий стаж станом на 29.02.2020 становить 63 роки 2 місяці 1 день та має розраховуватись наступним чином: 19 років 07 місяців 05 днів  (період навчання у вищому навчальному закладі, період роботи, та період отримання допомоги по безробіттю) + 43 роки, 06 місяців 26 днів ( період з дня встановлення інвалідності до досягнення пенсійного віку позивачем - з 05.02.1999 по 31.08.2042). 
Такі доводи апелянта колегія суддів оцінює критично, оскільки  законодавством України  передбачено зарахування періоду з дня встановлення інвалідності до досягнення пенсійного віку (у разі, коли особа в цей період не працює), зокрема, для визначення розміру пенсії по інвалідності. Однак, як вірно зазначено судом першої інстанції, такий період не може бути врахований при визначені пенсії за віком чи по інвалідності в розмірі пенсії за віком. Цей період зараховується до страхового стажу лише під час отримання пенсії по інвалідності. 
Тобто, вимога позивача про зарахування до його страхового стажу період з дня встановлення інвалідності до досягнення ним пенсійного віку є безпідставною, оскільки зазначене зарахування вже здійснено.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції в цій частині. 

Що стосується доводів апелянта про не проведення у травні 2020 року перерахунку  пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,11, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Пунктом 1 частини 2 Постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році" від 1 квітня 2020 р. № 251 установлено, що у 2020 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,11.
Відповідно до статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для забезпечення індексації пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Вінницькій області проведено перерахунки пенсій з 1 травня 2020 року, шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески.
Пенсії обчислені із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески 4404,35 грн. з 1 травня цього року перераховано із показника середньої заробітної плати 4888,83 грн. (4404,35*1,11).

Так, колегією суддів встановлено, що відповідачем було здійснено перерахунок пенсії позивача відповідно до вимог п.1 ч.2 Постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році" від 1 квітня 2020 р. № 251.
Разом з тим, судом встановлено, що доплата за понаднормовий стаж у розмірі 85,92 грн, є меншою ніж встановлено абз. 2 ч.1 статті 28 Закону №1058.
Абзацом 2 частини 1 статті 28 Закону №1058 встановлено, що за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.
Мінімальний розмір пенсії за віком з 01.01.2020 року по 30.06.2020 року складає 1638 грн. Понаднормовий стаж позивач становить 8 років.
Отже, доплата за 8 років понаднормового стажу, обчислена згідно абзацу 2 частини 1 статті 28 Закону №1058 становить 131,04 грн (1638 * 8%)
Водночас, як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, доплата за понаднормовий стаж у розмірі 85,92 грн, є меншою ніж встановлено абз. 2 ч.1 статті 28 Закону №1058.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як роз`яснив Верховний Суд України у пункті 3 постанови Пленуму № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення", вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.
Водночас, зміст принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, передбачений пункту 4 частини третьої статті 2 КАС України, зобов`язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права.
Беручи до уваги наведене, з огляду на те, що позовні вимоги викладені таким чином, що не дають змогу захистити правові інтереси позивача в повній мірі, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що для повного забезпечення захисту прав позивача необхідно вийти за межі позовних вимог шляхом зобов`язання відповідача привести у відповідність доплату за понаднормовий стаж позивача з 01.01.2020 року та здійснити виплату, з врахуванням раніше виплачених сум.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.
При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 31 липня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати прийняття  та оскарженню не підлягає.

Головуючий	 	 	Іваненко Т.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сторчак В. Ю.    Граб Л.С.