ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року	Львів	Справа № 460/2309/20 пров. № А/857/9302/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :
головуючого судді:                                        Гуляка В.В.
суддів:                                                            Коваля Р.Й., Святецького В.В.
за участі секретаря судового засідання:          Марцинковської О.М. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , 
на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 07 липня 2020 року (суддя – Недашківська К.Н., час ухвалення – 17:35 год., місце ухвалення – м.Рівне, дата складання повного тексту – 15.07.2020 року), 
в адміністративній справі №460/2309/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області, 
про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, 

                                        встановив:

У березні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ГУ Національної поліції в Рівненській області, в якому просив: 1) визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 18.02.2020р. №142 в частині накладення на старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції  Рівненського ВП ГУ НП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби поліції; 2) визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 20.02.2020р. №26о/с в частині звільнення зі служби в поліції у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) за частиною 1 статті 77 Закону України “Про Національну поліцію” за п.6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції) старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Рівненського ВП ГУ НП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_1 ; 3) поновити капітана поліції ОСОБА_1 з 21.02.2020р. на службі в Національній поліції на посаді старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Рівненського ВП ГУ НП в Рівненській області; 4) стягнути з відповідача на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу. 
Відповідач позову не визнав, в суді першої інстанції подав відзив, просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 07 липня 2020 року адміністративний позов – залишено без задоволення. 
З цим рішенням суду першої інстанції від 07.07.2020 року не погодився позивач ОСОБА_1 та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду прийнято з неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для правильного вирішення спору, вказує  на невідповідність висновків обставинам справи, а також визнання встановленими обставин, які мають значення для справи, які не доведенні належними, достатніми, достовірними, допустимими доказами, внаслідок чого судом неправильно застосовано норми матеріального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що притягненню його до дисциплінарної відповідальності передувало службове розслідування, за результатами якого складено висновок від 18.02.2020 року, який реалізований наказом №142 від 18.02.2020 року, що оскаржується. Доказами, які спростовують висновок комісії щодо наявності обтяжуючих обставин вчинення позивачем дисциплінарного проступку є постанова Рівненського міського суду від 18.02.2020 року у справі №569/2731/20 про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.130 КуПАП, у зв`язку з відсутністю у діях позивача події і складу адміністративного правопорушення, та витяг №455 із журналу реєстрації медичних оглядів відповідно до якого 16.02.2020 року об 04 год. 15 хв. ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння і був тверезий. Вказує апелянт на те, що судом першої інстанції не надано оцінку цим доказам відсутності обтяжуючих обставин вчинення дисциплінарного проступку, що свідчать про необ`єктивність службового розслідування та про необґрунтованість оскаржуваного наказу. Обставини встановлені у постанові Рівненського міського суду Рівненської області від 18.02.2020 року у справі №569/2731/20 мають преюдиційне значення при вирішенні даного спору. Крім того, приймаючи рішення у даній справі судом помилково застосовано, при перевірці законності оскаржуваного рішення, Правила етичної поведінки поліцейських, оскільки такі правила поширюються на працівників поліції лише під час виконання службових обов`язків, а у абзаці 4 наказу №142 від 18.02.2020р. Про притягнення до дисциплінарної відповідальності зазначено, що позивач перебував в цивільному одязі, без зброї, не на службі, тобто, не виконував службових обов`язків і діяв як громадянин, а не поліцейський. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 07.07.2020 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити. 
Відповідач ГУ Національної поліції в Рівненській області подало суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. 

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи та їх представників, які з`явились в засідання суду апеляційної інстанції та які взяли участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного. 

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 у період з 06.07.2014р. по 06.11.2015р. проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015р. по 20.02.2018р.– в Національній поліції України (а.с. 18). 
Керівником ГУ Національної поліції в Рівненській області винесений наказ «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 18.02.2020р. №142, відповідно до якого: за порушення службової дисципліни, пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України “Про Національну поліцію”, вимог Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016р. №1179, що виразилося в недотриманні нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, Присяги поліцейського, перебуванні за кермом з ознаками алкогольного сп`яніння, а також у вчиненні дій, які несумісні з вимогами, які пред`являються до професійних та моральних якостей поліцейського, а саме відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора “ALCOTEST DRAGER” або в медичному закладі, що у свою чергу дискредитує звання поліцейського, підриває довіру та авторитет органів поліції, керуючись статтею 19 Закону України “Про Національну поліцію”, статтями 11, 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_1 , згідно п.6 ч.1 ст.77 Закону України “Про Національну поліцію” звільнити зі служби в поліції (а.с. 82). 
На підставі цього Наказу №142 керівником ГУ Національної поліції в Рівненській області винесений наказ “По особовому складу” від 20.02.2020р. №26о/с, відповідно до якого капітана поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 20.02.2020 року, згідно частини 1 статті 77 Закону України “Про національну поліцію” у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) за пунктом 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) (а.с. 84). 
Матеріалами справи підтверджується, що підставою для винесення наказу ГУ Національної поліції в Рівненській області від 18.02.2020 року №142, стали результати службового розслідування за порушення службової дисципліни старшим оперуповноваженим відділу кримінальної поліції Рівненського ВП ГУНП капітаном поліції ОСОБА_1 , проведеного згідно наказу тимчасово виконуючого обов`язки начальника ГУ Національної поліції в Рівненській області С.Волкова від 17.02.2020р. №342, де вказано, що до ВІОС УКЗ ГУНП надійшла інформація про те, що 16.02.2020 о 02 год. 26 хв. в м. Рівному по вул. Чернишова, 26-Б, екіпажем “Азов-0109” УПП в Рівненській області ДПП НПУ за порушення правил дорожнього руху зупинено автомобіль AUDI А4 н.з. НОМЕР_1 . НОМЕР_2 під керуванням водія старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Рівненського ВП ГУНП капітана поліції ОСОБА_1 ; під час перевірки документів встановлено, що ОСОБА_1 перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння; від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у відповідному медичному закладі відмовився в присутності двох свідків; на водія ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР №199990 за частиною 1 статті 130 КУпАП та винесена постанова серії ЕАК №2114683 за частиною 6 статті 121 КУпАП (а.с. 55). 
Даним наказом призначено за вказаним фактом службове розслідування, проведення кого доручене дисциплінарній комісії; відповідно до статті 17 Закону України “Про Дисциплінарний статут Національної поліції України” на час проведення службового розслідування ОСОБА_1 відсторонено від виконання службових обов`язків. 
За результатами службового розслідування комісією оформлений Висновок службового розслідування за відомостями щодо порушення службової дисципліни працівником поліції від 18.02.2020р., у резолютивній частині якого постановлено, зокрема: “Службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни працівником Рівненського ВП ГУНП, завершити. Відомості, які стали підставою для призначення цього службового розслідування вважати такими, що знайшли своє підтвердження. За порушення службової дисципліни, пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України “Про Національну поліцію”, вимог Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016р. №1179, що виразилося в недотриманні нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, Присяги поліцейського, перебуванні за кермом з ознаками алкогольного сп`яніння, а також у вчиненні дій, які несумісні з вимогами, які пред`являються до професійних та моральних якостей поліцейського, а саме відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора “ALCOTEST DRAGER” або в медичному закладі, що у свою чергу дискредитує звання поліцейського, підриває довіру та авторитет органів поліції, керуючись статтею 19 Закону України “Про Національну поліцію”, статтями 11, 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_1 , згідно п.6 ч.1 ст.77 Закону України “Про Національну поліцію” звільнити зі служби в поліції (а.с. 56). 

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, з врахуванням наступного. 
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Відносини щодо звільнення з публічної служби, зокрема зі служби в поліції, врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством. При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі. 
Нормами спеціального законодавства є, зокрема, Закон України «Про національну поліцію», який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України. 
Так, відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції. 
Згідно із вимогами частин 1, 4 статті 18 вказаного Закону, поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді. Додаткові обов`язки, пов`язані з проходженням поліцейським служби в поліції, можуть бути покладені на нього виключно законом. 
Відповідно до ст.19 Закону України «Про національну поліцію», у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом. 
Статтею 77 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема: 6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби. 
Судом першої інстанції також вірно враховано, що згідно з ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затв. Законом України №2337-VІІІ, службова дисципліна – дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. 
Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння (ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту). 
Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції. 
За порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення (ч. 1, 2 ст.11 Дисциплінарного статуту). 
Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони. До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції. 
Згідно вимог ст.14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. 
Колегія суддів зазначає, що матеріалами справи підтверджується, що до ВІОС УКЗ ГУНП надійшла інформація про те, що 16.02.2020р. о 02 год. 26 хв. в м. Рівному по вул. Чернишова, 26-Б, екіпажем “Азов-0109” УПП в Рівненській області ДПП НПУ за порушення правил дорожнього руху зупинено автомобіль AUDI А4 н.з. НОМЕР_1 . НОМЕР_2 під керуванням водія старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Рівненського ВП ГУНП капітана поліції ОСОБА_1 .. Під час перевірки документів працівниками УПП в Рівненській області ДПП НПУ встановлено, що ОСОБА_1 перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння. 
У Висновку службового розслідування зафіксовано, що від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у відповідному медичному закладі відмовився в присутності двох свідків. На водія ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 199990 за ч.1 ст.130 КУпАП та винесена постанова серії ЕАК №2114683 за ч.6 ст.121 КУпАП (керування транспортним засобом з номерним знаком, що не належить цьому засобу). 
Дані обставини підтверджується письмовими поясненнями патрульних поліцейських і свідків, а сам факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у відповідному медичному закладі, позивачем не заперечується (а.с. 62-81). 
Необхідно зазначити, що аналіз наявного в матеріалах справи Висновку службового розслідування вказує на те, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача став дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни, що свідчить про його низькі морально-ділові якості, що суперечать інтересам законності, компрометують звання поліцейського. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією порушника дисципліни. Так, дисциплінарний проступок полягає у тому, що позивач відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у відповідному медичному закладі. 
Крім цього, зі змісту наказу “Про призначення службового розслідування” від 17.02.2020р. №342, видно, що службове розслідування проведено саме за фактом складання стосовно позивача протоколу про адміністративне правопорушення, а не за фактом доведення вини останнього у вчиненні цих порушень. 
Так, Протокол серії БД №199990 (а.с. 15) складено у зв`язку з фактом відмови позивача від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не у зв`язку з фактом перебування останнього в такому стані. Статтею 130 КУпАП передбачено альтернативні склади правопорушення, за які за нею може наставати відповідальність. 
Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що в даному випадку вина позивача у вчиненні дисциплінарного проступку проявляється в прямому умислі, тобто, останній свідомо допускав настання несприятливих наслідків після вчинення ним цих дій. Це порушення стало можливим внаслідок ігнорування ним вимог чинного законодавства та вимог, які ставляться до працівників поліції. 
Покликання апелянта на те, що ним протягом двох годин після складання протоколу добровільно за заявою було пройдено медичний огляд в КЗ “РОЦПЗН” РОР та отримано витяг №455 від 16.02.2020р. із журналу реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, які знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого він тверезий (алкотест 0,00%), жодним чином не впливає на підставу для притягнення до дисциплінарної відповідальності за фактом – відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у відповідному медичному закладі на вимогу (пропозицію) патрульних. 
Колегія суддів також зазначає, що відповідно до постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 18.02.2020р. у справі №569/2731/20 провадження по справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Із змісту цієї постанови суду від 18.02.2020 року видно, що судом досліджувалося питання встановлення факту перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння, а не факт відмови позивача від проходження медичного огляду на встановлення стану сп`яніння, що становить самостійний склад адміністративного правопорушення за статтею 130 КУпАП, тому така постанова не є належним доказом в даній справі в розумінні положень статті 73 КАС України, оскільки не містить інформації щодо предмету доказування, а саме: факту відмови позивача від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Відтак, закриття провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП не спростовує факту вчинення позивачем такої поведінки, у результаті якої працівниками поліції стосовно нього було складено протокол. 
Водночас, дискредитація звання поліцейського за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби. Вчинки, що дискредитують працівників поліції та власне органи поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті. 
В підсумку відхиляються доводи позивача про протиправність його звільнення через не доведення його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки не притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення певних дій не є тотожним із застосуванням дисциплінарної відповідальності за вчинення дій, які несумісні з подальшим проходженням служби, оскільки працівники поліції власним прикладом та поведінкою зобов`язані зміцнювати авторитет закону серед громадян та неухильно його дотримуватись. 
Зазначене відповідає правовій позиції викладеній у постанові Верховного Суду від 17.07.2019р. у справі №806/2555/17. 
Відносно доводів апелянта щодо того, що при перевірці законності оскаржуваного рішення, Правила етичної поведінки поліцейських не застосовуються, оскільки такі правила поширюються на працівників поліції лише під час виконання службових обов`язків, слід зазначити наступне. 
За правилами пункту 1 Розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України №1179 від 09.11.2016р. (далі – Правила №1179), під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України “Про Національну поліцію”, “Про запобігання корупції” та іншими актами законодавства України; виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; мати охайний зовнішній вигляд, бути у встановленій формі одягу; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді. 
Пунктами 3 та 4 Розділу IV Правил №1179 встановлено, що за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику. Поліцейський повинен бути коректним та не повинен допускати застосування насильства чи інших негативних дій щодо членів суспільства, а також, незважаючи на провокації, повинен залишатися об`єктивним. 
Отже, поліцейським зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики як у робочий, так і в неробочий час, а вчинення позивачем діяння, несумісного з його посадою, в даному випадку скоєння проступку проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків, і свідчить про порушення ним Правил етичної поведінки поліцейських. 
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Враховуючи встановленні обставини справи та наведенні законодавчі норми, колегія суддів прийшла до висновку, що відповідачем доведено правомірність оскаржуваних рішень – Наказу №143 та Наказу №26о/с, а тому судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні позовних вимоги. 
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апелянта не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції і тому апеляційні вимоги є безпідставними. 
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для його скасування. 

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження). 
Згідно п.1 ч.6 ст.12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище. 
Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет спору, склад учасників справи, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд 

         постановив: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 07 липня 2020 року в адміністративній справі №460/2309/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий:	 	В. В. Гуляк 	
Судді:	 	Р. Й. Коваль 	
 	 	В. В. Святецький  	
Повний текст постанови складено 09.10.2020 року