ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року	  м. Одеса	Справа № 915/2163/19	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Богацької Н.С.
суддів: Діброви Г.І., Принцевської Н.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області в інтересах держави
на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 28.10.2019, постановлену суддею Ржепецьким В.О. у м. Миколаїв 
у справі №915/2163/19
за позовом: Керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області в інтересах держави
до відповідачів:
1.          Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Інвест Сервіс»;
2.          Департаменту інфраструктури міського господарства Южноукраїнської міської ради;
3.          Южноукраїнської міської ради;
про: визнання незаконними та скасування рішень Южноукраїнської міської ради, визнання недійсним інвестиційного договору та договору оренди земельної ділянки, повернення майна та земельної ділянки, - 

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року керівник Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області в інтересах держави звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою (вх. №16321/19 від 22.10.2019) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Інвест Сервіс», Департаменту інфраструктури міського господарства Южноукраїнської міської ради, Южноукраїнської міської ради, про: визнання недійсним Інвестиційного договору щодо реалізації Інвестиційного проекту «Реконструкція та розбудова об`єкту «Критий ринок» від 26.04.2017, укладеного між управлінням житлово-комунального господарства (департаментом інфраструктури міського господарства) Южноукраїнської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРАНД ІНВЕСТ СЕРВІС» та додаткових угод від   27.06.2017 та 25.04.2018; визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 13.06.2017, укладеного між Южноукраїнською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРАНД ІНВЕСТ СЕРВІС», на підставі якого передано в оренду земельну ділянку з кадастровим номером 4810800000:04:004:0009 площею 3,1684 га; визнання незаконним та скасування рішення Южноукраїнської міської ради №650 від 27.04.2017, яким затверджено інвестиційний договір щодо реалізації Інвестиційного проекту «Реконструкція та розбудова об`єкту «Критий ринок» від 26.04.2017; визнання незаконним та скасування рішення Южноукраїнської міської ради №734 від 25.05.2017, яким надано згоду на укладення договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 4810800000:04:004:0009 з ТОВ «ГРАНД ІНВЕСТ СЕРВІС»; зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНД ІНВЕСТ СЕРВІС» повернути у розпорядження територіальної громади в особі Южноукраїнської міської ради об`єкт комунальної форми власності «Критий ринок», що складається з матеріальних цінностей у кількості 360 одиниць, розташований по вул. Дружби Народів, 19Б, в м. Южноукраїнську Миколаївської області; зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНД ІНВЕСТ СЕРВІС» повернути у розпорядження територіальної громади в особі Южноукраїнської міської ради земельну ділянку з кадастровим номером 4810800000:04:004:0009 площею 3,1684 га, розташовану по вул. Дружби Народів, 19Б, в м. Южноукраїнську Миколаївської області.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що ним установлено неправомірне використання об`єкту комунальної власності на території м. Южноукраїнська Миколаївської області, яке виникло через незаконну передачу цього ж об`єкта комунальної власності у користування товариству. З посиланням на норми ст. ст. 203, 326,   626, 632, 759, 1212 Цивільного кодексу України, ст. ст. 2, 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» позов мотивований тим, що незаконна передача об`єкта комунальної власності у користування товариства грубо порушує інтереси держави та територіальної громади, оскільки унеможливлює реалізацію громадою повноважень щодо ефективної та економічно вигідної передачі комунального майна та землі у користування. Зокрема це майно могло б бути передано в користування іншим особам в передбаченому законом порядку, що в свою чергу розширило б коло осіб, які мали намір брати участь в аукціоні, призвело до отримання міською радою орендної плати та підвищило б ефективність використання майна комунальної власності.
Проте, міською радою, як представницьким органом місцевого самоврядування, при наявності таких порушень, та в порушення інтересів громади прийнято спірні рішення та надано дозвіл на укладення спірних договорів, що спричинило вибуття із користування територіальної громади міста об`єктів комунальної власності - нерухомості та земельної ділянки - без досягнення соціально значущого ефекту - поліпшення таких об`єктів, що було єдиною метою проведення інвестиційного конкурсу.
Окрім того, відповідно до умов Інвестиційного договору замовник має право контролювати строки та якість виконання предмету даного Договору. Водночас, не дивлячись на невиконання товариством умов договору, ні міською радою, ні департаментом не вживались заходи до поновлення порушених інтересів громади.
Також, в порушення вимог ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 04.10.1995, Методики розрахунку орендної плати за оренду майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Южноукраїнська та пропорції її розподілу, що затверджена рішенням Южноукраїнської міської ради № 414 від 29.12.2011 (з урахуванням змін внесених рішенням Южноукраїнської міської ради № 1288 від 25.06.2014), оцінка вартості комунального майна – об`єкту «Критий ринок» - перед передачею його у користування на підставі спірного інвестиційного договору, що в дійсності є договором оренди комунального майна, не проводилась. 
Відсутність наміру на укладення саме інвестиційного договору та виконання в подальшому його умов підтверджується і бездіяльністю товариства, яке всупереч ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України не забезпечило належне виконання взятих на себе зобов`язань за відповідним договором та лише свідчить про мету отримання у користування ринку та отримання прибутку у вигляді ринкового збору, не маючи на меті виконання його умов – інвестування 15,3 млн грн у розвиток ринку.
Наявність підстав для представництва, прокурор, посилаючись на положення ч. 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», мотивував тим, що за умов допущення порушень з боку відповідного органу державної влади чи місцевого самоврядування єдиним ефективним засобом захисту порушених інтересів держави є подання позову прокурором. Ураховуючи викладене та оскільки порушення інтересів територіальної громади відбулось внаслідок незаконних дій органу місцевого самоврядування, прокурор звернувся із зазначеним позовом як самостійний позивач в інтересах держави, який виражається в інтересах частини українського народу – членів територіальної громади м. Южноукраїнськ, яка є власником спірного комунального майна. 
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 28.10.2020 позовну заяву керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області № 35/5-1217 вих 19 від 18.10.2019 (вх. ГСМО №16321/19 від 22.10.2019) разом з доданими документами повернуто заявнику, з підстав, передбачених п. 4 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.
Судове рішення мотивовано тим, що незаконність дій Южноукраїнської міської ради, про які зазначає прокурор в позові у справі № 915/2163/19, може свідчити про те, що орган місцевого самоврядування не здійснює або неналежним чином здійснює захист інтересів держави (в розумінні положень ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»), але не те, що такий орган відсутній. Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» прямо вказано на існування органу, уповноваженого здійснювати захист інтересів держави в сфері розпорядження комунальним майном, що спростовує твердження прокурора та свідчить про необґрунтованість подання  ним позову як самостійним позивачем. Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (п.3 ч. 2 ст. 129 Конституції України). Суд вказав, що саме лише згадування прокурором про значний «суспільний інтерес» відносин розпорядження правом комунальної власності або заінтересованість держави у «правильному застосуванні законодавства», не може свідчити про наявність в цих правовідносинах порушеного інтересу, який був би фактичним (тобто таким, існування якого може бути підтверджено за допомогою засобів доказування) та конкретним (тобто таке, яке може бути ефективно відновлене рішенням суду в цій справі). 
Не погодившись з вищевказаним рішенням суду першої інстанції, заступник керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області в інтересах держави звернувся з апеляційною скаргою до Південно-західного апеляційного господарського суду, в якій просив скасувати ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 28.10.2019 у справі № 915/2163/19 та направити справу для продовження розгляду до Господарського суду Миколаївської області.
Так, скаржник зазначив, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, зокрема ст. ст. 53, 236 Господарського процесуального кодексу України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», висновки суду не відповідають обставинам справи.
Апеляційна скарга обґрунтована наступними обставинами:
-          у разі порушення прав та інтересів внаслідок прийняття з порушенням законів рішень органами місцевого самоврядування саме такі органи є відповідачами у справі. Порушення прав територіальної громади міста Южноукраїнська відбулось внаслідок прийняття Южноукраїнською міською радою оскаржуваних рішень та укладення оспорювальних угод, що спричинило вибуття із користування територіальної громади комунального майна на користь третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Інвест Сервіс», що суперечить змісту представництва інтересів територіальної громади. Отже міська рада є відповідачем у даній справі;
-          відповідна територіальна громада (як власник спірного майна) не зареєстрована у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як юридична особа, а тому, в силу положень ч. 2 ст. 4, ст. 45 Господарського процесуального кодексу України, не може бути позивачем у господарській справі, що стало підставою для представництва її інтересів прокурором у суді у якості самостійного позивача;
-          звернення прокурора до суду в інтересах держави в особі територіальної громади м. Южноукраїнськ не ставить інших сторін: Товариство з обмеженою відповідальністю «Гранд Інвест Сервіс», Южноукраїнську міську раду та її департамент, у нерівне становище. У той час фактичне порушення інтересів територіальної громади, яка не може бути позивачем у справі, її органом представництва саме по собі ставить громаду міста у невигідне становище порівняно з іншими учасниками процесу через неможливість реалізації права на звернення до суду за захистом порушеного права;
-          порушення інтересів територіальної громади м. Южноукраїнська органом її представництва – Южноукраїнською міською радою, в силу норм ст. ст. 15, 16, 21,238 Цивільного кодексу України, ст. 45 Господарського процесуального кодексу України, дає підстави констатувати обставину відсутності органу, уповноваженого на захист відповідних інтересів;
-          захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Проте, щоб інтереси держави не залишались незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно;
-          порушення інтересів держави може вбачатися в порушенні інтересів місцевого самоврядування у особі первинного носія – відповідної територіальної громади. Отже, враховуючи, що інтереси територіальної громади як первинного суб`єкту місцевого самоврядування являють державний інтерес і є порушеними внаслідок прийняття спірних рішень та укладення оспорюваних договорів, наявність у прокурора, в силу положень ст. 56 Господарського процесуального кодексу України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», підстав представництва таких інтересів в суді вважаються доведеними;
-          з урахуванням ст. ст. 13, 14, 73-80 Господарського процесуального кодексу України, на стадії прийняття позовної заяви та підготовки справи до розгляду суддя не позбавлений можливості запропонувати прокурору надати додаткове правове та доказове обґрунтування необхідності здійснення представництва інтересів держави в суді, що судом першої інстанції зроблено не було.
Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого витягом з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 14.11.2020 для розгляду справи визначено судову колегію у складі: головуючого судді Богацької Н.С., суддів Діброви Г.І., Принцевської Н.М.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.11.2019: апеляційну скаргу Заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 28.19.2020 про повернення позовної заяви у справі №915/2163/19 залишено без руху; встановлено Заступнику керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання Південно-західному апеляційному господарського суду доказів сплати судового збору у розмірі 1  921,00 грн, протягом 10 днів з дня вручення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху; попереджено Заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області, що у разі не усунення недоліків апеляційної скарги у строк, встановлений судом, апеляційна скарга буде вважатися неподаною і повернута скаржникові.
22.11.2019 від Заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області надійшла заява, в якій останнім повідомлено, що на виконання вимог статей 162, 164 Господарського процесуального кодексу України  спрямовано платіжне доручення № 1799 від 01.11.2019 про сплату судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 28.10.2019 у справі № 915/2163/19 про повернення позовної заяви прокурору. 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.11.2019: відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 28.10.2019 про повернення позовної заяви у справі №915/2163/19; у задоволенні клопотання Заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням учасників справи відмовлено; постановлено розгляд апеляційної скарги Заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 28.10.2019 про повернення позовної заяви у справі №915/2163/19 здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; встановлено іншим учасникам справи згідно з нормами статі 263 Господарського процесуального кодексу України строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (з доказами його направлення учасникам справи) до 09.12.2019; роз`яснено іншим учасникам справи їх право в строк до 09.12.2019 подати до суду разом з відзивом на апеляційну скаргу або окремо будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статі 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи. Попереджено учасників справи про наслідки подання письмових заяв чи клопотань без додержання вимог частини першої та другої вказаної вище статті, або не у строк, встановлений судом, у вигляді їх повернення чи залишення без розгляду.
У відзиві на апеляційну скаргу Южноукраїнська міська рада Миколаївської області просила у її задоволені відмовити, мотивуючи це законністю та обґрунтованістю рішення першої інстанції. Незаконність дій Южноукраїнської міської ради, про які зазначив прокурор в цьому позові, може свідчити про те, що орган місцевого самоврядування не здійснює або неналежним чином здійснює захист інтересів держави (в розумінні положень статті 23 Закону України «Про прокуратуру»), але не те, що такий орган відсутній. Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» прямо вказано на існування органу, уповноваженого здійснювати захист інтересів держави в сфері розпорядження комунальним майном, що спростовує твердження прокурора та свідчить про необґрунтованість подання ним цього позову як самостійним позивачем.
Земельна ділянка, про яку йшла мова в позові, належить до комунальної власності, права власності територіальної громади міста Южноукраїнська, інтереси якої представляє та за захистом якої має звертатись Южноукраїнська міська рада, що виключає настання будь-яких правових наслідків для інших суб`єктів, у тому числі і для Держави Україна та виключає порушення прав та охоронювальних інтересів держави через прийняття оскаржуваних рішень та укладення оспорюваних угод. 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.12.2019 апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 28.10.2019 про повернення позовної заяви у справі № 915/2163/19 зупинено до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду в касаційному порядку судового рішення у подібних правовідносинах у справі № 912/2385/18 (виготовлення та офіційного оприлюднення повного тексту судового рішення). 
27.07.2020 від Заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області та 30.07.2020 від Першого заступника прокурора області Прокуратури Миколаївської області надійшли клопотання про поновлення провадження у справі № 915/2163/19, в яких повідомлено, що Великою Палатою Верховного Суду 26.05.2020 прийнято постанову у справі № 912/2385/18 та 20.07.2020 оприлюднено її повний текст. 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.07.2020  поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 28.10.2019 про повернення позовної заяви у справі № 915/2163/19. 
Статтею 270 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу; про зустрічне забезпечення, зміну чи скасування зустрічного забезпечення; про повернення заяви позивачеві (заявникові); про передачу справи на розгляд іншого суду; про відмову поновити або продовжити пропущений процесуальний строк; про зупинення провадження у справі; про внесення, відмову у внесенні виправлень у рішення; про відмову у відкритті провадження у справі про скасування рішення третейського суду; про повернення заяви про скасування рішення третейського суду; про повернення заяви про видачу наказу за рішенням третейського суду без розгляду; про залишення без розгляду заяви про відновлення втраченого судового провадження розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи (ч.2 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно зі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Переглянувши у порядку письмового провадження оскаржене судове рішення, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі та відзиві на неї, перевіривши правильність застосування судом норм процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Предметом даного апеляційного перегляду є ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви з підстав, визначених п. 4 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.
Згідно з вимогами п. 4 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Положення п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України «Про прокуратуру».
Згідно з абз. 1 і 2 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Відповідно до абз. 1 - 3 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.
Одночасно згідно з положеннями ч. ч. 3 - 5 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
Таким чином, зі змісту вищезазначених законодавчих положень вбачається, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.
Суд звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.
Разом з тим, прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17 та від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17).
Якщо підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив відсутність органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, цей довід прокурора суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (пункт 70)).
Європейський суд з прав людини звертав увагу на те, що підтримка, яка надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у тих випадках, коли відповідне правопорушення зачіпає інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (див. mutatis mutandis рішення від 15 січня 2009 року у справі «Менчинська проти Росії» (Menchinskaya v. Russia), заява № 42454/02, § 35).
В цій справі прокурор оскаржив: рішення Южноукраїнської міської ради № 650 від 27.04.2017, яким затверджено інвестиційний договір щодо  реалізації інвестиційного проекту «Реконструкція та розбудова об`єкту «Критий ринок» від 26.04.2017 та № 734 від 25.05.2017, яким надано згоду на укладення договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 4810800000:04:004:0009 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Гранд Інвест Сервіс»; інвестиційний договір щодо реалізації інвестиційного проекту «Реконструкція та розбудова об`єкту «Критий ринок» від 26.04.2017, укладений між Управлінням житлово-комунального господарства (Департаментом інфраструктури міського господарства) Южноукраїнської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гранд Інвест Сервіс» та додаткові угоди від 27.06.2017 і від 25.04.2018; договір оренди земельної ділянки від 13.06.2017, укладений між Южноукраїнською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гранд Інвест Сервіс».
Як правильно встановлено судом першої інстанції, спірні майно та земельна ділянка відносяться до комунальної власності, право розпорядження якою належить територіальній громаді міста Южноукраїнська, інтереси якої представляє та за захистом прав якої має звертатися Южноукраїнська міська рада, тобто повинна діяти в інтересах відповідної територіальної громади.
Разом з тим, звертаючись до суду з даним позовом, прокурор зазначав, що незаконна передача об`єкта комунальної власності у користування товариства грубо порушує інтереси держави та територіальної громади, адже унеможливлює реалізацію громадою повноважень щодо ефективної та економічно вигідної передачі комунального майна та землі під ним у користування. Зокрема це майно могло б бути передано в користування іншим особам в передбаченому законом порядку, що в свою чергу розширило б коло осіб, які мали намір брати участь в аукціоні, призвело до отримання міською радою орендної плати та підвищило б ефективність використання майна комунальної власності. Проте міською радою, як представницьким органом місцевого самоврядування, за наявності відповідних порушень, в порушення інтересів громади прийнято спірні рішення та надано дозвіл на укладення спірних договорів, що спричинило вибуття із користування територіальної громади міста об`єктів комунальної власності – нерухомості та земельної ділянки – без досягнення соціально значущого ефекту – поліпшення таких об`єктів, що було єдиною метою проведення інвестиційного конкурсу.
Колегія суддів враховує, що Конституція України та Закон України «Про прокуратуру» надають прокурору повноваження з представництва не тільки загальнодержавних інтересів, але й локальних інтересів держави (ч. 3 ст. 13, ч. 7 ст. 41 Конституції України). 
Відповідний правовий висновок наведений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №469/1044/17.
В даному випаду, прокурор звернувся до суду як самостійний позивач в інтересах держави, що виражаються в інтересах частини Українського народу - членів територіальної громади, яка є власником спірного нерухомого майна. Саме Южноукраїнська міська рада передала в оренду спірну земельну ділянку з порушенням вимог чинного законодавства та надала дозвіл на укладення інвестиційного договору щодо об`єкта комунальної форми власності «Критий ринок». При цьому, оскарживши рішення органу місцевого самоврядування, прокурор, у відповідності до ст. 45 Господарського процесуального кодексу України (ч. 3), визначив Южноукраїнську міську раду в якості відповідача, тобто особи до якої пред`явлено позов.
А отже, і мав підстави звернутися до суду як позивач, вважаючи, що відсутній орган, який може захистити інтереси держави (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (пункт 40)).
Отже, як вбачається із матеріалів цієї справи, зі змісту позовної заяви, аргументації про протиправність дій міської ради, зазначеного предмета спору, характеру спірних правовідносин, прокурор навів достатньо обґрунтувань для звернення до суду за захистом інтересів держави та, відповідно, розгляду його позовних вимог по суті.
Враховуючи наведене, керуючись правовими висновками зробленими у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17 та Верховного Суду від 09.09.2020 № 917/342/19, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведення прокурором законних підстав для представництва інтересів держави у правовідносинах з оскарження рішень органу місцевого самоврядування, пов`язаних з розпорядженням землями та майна комунальної власності, та відповідно неправомірно повернули позовною заяву прокурору.
Відповідно до ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
За таких обставин апеляційна скарга заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області в інтересах держави підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Одеської області від 28.10.2019 про повернення позовної заяви підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Оскільки суд апеляційної інстанції не розглядає справу по суті, матеріали справи №915/2163/19 відповідно до положень ст. 271, п. 6 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України направляються для продовження розгляду до суду першої інстанції, відтак, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 129, 240, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області в інтересах держави задовольнити.
Ухвалу Господарського суду Одеської області від 28.10.2019 у справі №915/2163/19 про повернення позовної заяви скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова, відповідно до вимог ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                                      Н.С. Богацька

судді                                                                                          Г.І. Діброва

Інформація заборонена для оприлюднення згідно з пунктом чотири частини першої статті 7 Закону України "Про доступ до судових рішень"
Н.М. Принцевська