ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7602/20 Справа № 171/477/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Чумак Т. А. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року                                                                м.Кривий Ріг
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – судді: Барильської А.П.,
суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П., 
секретар судового засідання: Євтодій К.С.
сторони
позивачі: ОСОБА_1 
відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Колор» 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження,апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2020 року, яке постановлено суддею Чумак Т.А. в м. Апостолово Дніпропетровської області, повне судове рішення складено 18 червня 2020 року, - 
В С Т А Н О В И В:
В березні 2020 року позивач звернулася з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Колор» (надалі ТзОВ «Сільськогосподарське підприємство «Колор») про розірвання договору оренди земельної ділянки.
Позов обґрунтовано тим, що позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 5,2425 га, кадастровий номер 1220386600:02:029:0017,категорія земель сільськогосподарського призначення, вид угідь - рілля; , що розташована на території Михайлівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області. 
13 червня 2014 року між ОСОБА_1 , як орендодавцем, та відповідачем ТзОВ «Сільськогосподарське підприємство «Колор», як орендарем, було укладено Договір оренди земельної ділянки, який зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16 червня 2014 року, номер запису: 32339374. Згідно із п.8 Договору, його укладено строком на п`ять років з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою. Початок дії договору з моменту його державної реєстрації. 
03 грудня 2017 року між сторонами була укладена Додаткова угода до Договору оренди земельної ділянки б/н від 13 червня 2014 року, яка пройшла державну реєстрацію 10 липня 2019 року. Відповідно до умов цієї додаткової угоди сторони продовжили строк дії договору до 16 червня 2029 року. Також вказаною Додатковою угодою були внесені зміни до п.9 Договору оренди, відповідно до якого орендна плата вноситься Орендарем у формі та розмірах: зернові культури - 2,7 тонни, соняшникова олія – 30 л, солома - 1 тонна або, за бажанням Орендодавця, компенсація у розмірі 250,00 грн., оранка огороду 0,2 га або, за бажанням Орендодавця, компенсація у розмірі 200,00 грн., борошно - 50 кг, цукор - 50 кг, макаронні вироби - 10 кг. Оплата може здійснюватися як в натуральній, так і в грошовій формі. Орендар зобов`язується у випадку смерті Орендодавця надати членам родини безповоротну фінансову допомогу на погребіння у розмірі 2500,00 грн. та переоформити договір з Орендарем на спадкоємців за рахунок Орендаря. Орендар перераховує податок з доходів фізичних осіб у місцевий бюджет від імені Орендодавця у встановлений законодавством термін.
Інші умови Договору оренди земельної ділянки, залишаються чинними, без змін та доповнень і сторони підтверджують по ним свої зобов`язання.
Відповідно до п.11 Договору про оренду земельної ділянки орендна плата сплачується по договору не пізніше, як у термін від 01 серпня до 01 грудня кожного року. П.13 договору передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня згідно чинного земельного законодавства.
В день підписання вказаного Договору оренди позивач передала земельну ділянку відповідачеві, про що між сторонами було складено акт прийому-передачі земельної ділянки.
Однак, станом на день звернення до суду із позовом відповідачем не сплачена орендна плата за користування земельною ділянкою у 2019 році, яку відповідач мав сплатити в строк до 01 грудня 2019 року.
Посилаючись на положення статей 628,629,651 ч.1 та ч.2 ст. 652 ч.1 та статей 2,13,15,21,22,24,32 Закону України «Про оренду землі», п. «д» ч.1 ст.141 ЗК України, а також ст.782 ЦК України, позивач просила суд розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений з відповідачем, оскільки істотне порушення орендарем такої умови договору оренди земельної ділянки як невнесення орендної плати є достатньою підставою для дострокового розірвання зазначеного договору в судовому порядку. Крім того, станом на час звернення до суду з даним позовом відповідачем прострочено виплату орендної плати на 3 місяці.
Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Позивач вказує на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги правові висновки, які викладені в Постановах ВС від 11 жовтня 2017 року, справа №6-1449цс17, від 06 березня 2019 року, справа №183/262/17 та від 15 квітня 2020 року, справа №132/1959/18.
На думку апелянта суд першої інстанції не звернув уваги на те, що несплата відповідачем плати за користування земельною ділянкою понад 6 місяців свідчить про наявність систематичного порушення відповідачем взятих на себе за договором оренди землі зобов`язань щодо виплати орендної плати.
Також позивач ставить питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 14 000 гривень. 
У відзиву на апеляційну скаргу позивача відповідач ТзОВ «Сільськогосподарське підприємство «Колор» просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на його думку, апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Крім того, ставить питання про залишення апеляційної скарги без розгляду відповідно до вимог ст. 255 ЦПК України, оскільки, на його думку, відсутній предмет спору.
Учасники справи, належним чином, завчасно, повідомлені про розгляд справи, в судове засідання не з`явились, що у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи.
Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними у справі матеріалами, відзиву відповідача на апеляційну скаргу позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, з наступних підстав.  
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що між ОСОБА_1 та ТзОВ «Сільськогосподарське підприємство «Колор» 13 червня 2014 року укладено Договір оренди землі, строком на 5 років, на земельну ділянку загальною площею 5,2425 га кадастровий №1220386600:02:029:017, який зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16 червня 2014 (а.с. 8-10)
03 грудня 2017 року між ОСОБА_1 та ТзОВ «Сільськогосподарське підприємство «Колор» укладено Додаткову угоду до Договору оренди земельної ділянки від 13 червня 2014 року, яка зареєстрована в реєстрі речових прав на нерухоме майно 10 липня 2019 року (а.с. 12).
Згідно Додаткової угоди від 03 грудня 2017 року до Договору оренди земельної ділянки від 13 червня 2014 року сторони дійшли згоди щодо внесення змін до п. 9 Договору оренди земельної ділянки та визначили, що орендна плата вноситься Орендарем у формі та розмірах: зернові культури -2,7 тонни, соняшникова олія – 30 л, солома - 1 тонна або, за бажанням Орендодавця, компенсація у розмірі 250,00 грн., оранка огороду 0,2 га або, за бажанням Орендодавця, компенсація у розмірі 200,00 грн., борошно - 50 кг, цукор - 50 кг., макаронні вироби - 10 кг. Оплата може здійснюватися як в натуральній, так і в грошовій формі. Інші умови Договору оренди земельної ділянки залишаються чинними, без змін та доповнень, і сторони підтверджують по ним свої зобов`язання. Відповідно до умов укладеної Додаткової угоди від 03 грудня 2017 року сторони продовжили строк дії Договору оренди земельної ділянки від 13 червня 2014 року до 16 червня 2029 року. (а.с. 12).
Відповідно до п.11 Договору оренди земельної ділянки від 13 червня 2014 року, орендна плата сплачується по договору не пізніше, як у термін від 01 серпня до 01 грудня кожного року(а.с. 8-зворот).
Згідно п. 33 Договору оренди земельної ділянки від 13 червня 2014 року, його дія припиняється за взаємної згодою сторін та за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом (а.с. 9-зворот).
Згідно п. 34 Договору про оренди земельної ділянки від 13 червня 2014 року, розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається (а.с. 9-зворот)
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, щоТзОВ «Сільськогосподарське підприємство «Колор» не було допущено порушення умов договору оренди землі в частині систематичної несплати орендної плати.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про розірвання договору оренди земельної ділянки,  з огляду на наступне.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
  Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.
За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст. ст. 24, 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Водночас у пункті д) частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Отже, згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі», основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Систематична несплата орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.
Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Аналіз зазначених норм закону дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа.
Тлумачення пункту д) частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплату у розмірі меншому, ніж визначеному договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо). 
Аналогічний висновок зроблений у Постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі №484/3687/16-ц, від 04 вересня 2019 року у справі № 161/13335/16-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі № 293/1011/16-ц та від 14 вересня 2020 року у справі №129/2309/17. 
Таким чином, при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом д) частини першої статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно якої необхідна наявність істотного порушення стороною умов договору.
Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).
Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись з даним позовом, позивач просила суд розірвати достроково договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 1220386600:02:029:0017 загальною площею 5,2425 га, посилаючись на те, що відповідач прострочив внесення орендної плати за 2019 рік.
Відповідно до частини третьої, четвертої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
У силу принципу змагальності сторони та інші особи, які беруть участь у справі, з метою досягнення рішення на свою користь, зобов`язані повідомити суду істотні для справи обставини, надати суду докази, які підтверджують або спростовують ці факти, а також вчиняти процесуальні дії, спрямовані на те, щоб переконати суд у необхідності постановлення бажаного для них рішення.
Однак, позивачем не доведено наявність істотного порушення договору та наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, тобто існування цих двох умов у їх сукупності.Позивачем по справі не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту систематичної невиплати орендної плати.
Натомість, як вбачається з матеріалів справи,  ТзОВ «Сільськогосподарське підприємство «Колор» було допущено порушення умов Договору оренди землі щодо своєчасної виплати орендної плати одноразово, а саме за 2019 рік, що не свідчить про систематичність невиконання орендарем зазначеного обов`язку (два та більше випадки). 
Крім того, відповідно до п. 13  Договору оренди земельної ділянки від 13 червня 2014 року, умовами договору передбачена відповідальність орендаря за несвоєчасну сплату орендної плати у вигляді пені згідно чинного земельного законодавства, що не позбавляє можливості позивача звернутися з такими вимогами та отримати від відповідача грошові кошти за несвоєчасну виплату грошових сум за невиконання умов договору.
У зв`язку з чим, колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказівпорушення ТзОВ «Сільськогосподарське підприємство «Колор» умов договору оренди землі в частині систематичної несплати орендної плати.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що несплата відповідачем плати за користування земельною ділянкою понад 6 місяців свідчить про наявність систематичного порушення відповідачем взятих на себе за договором оренди землі зобов`язань щодо виплати орендної плати, оскільки ТзОВ «Сільськогосподарське підприємство «Колор» було допущено порушення умов Договору оренди землі щодо своєчасної виплати орендної плати одноразово, а саме за 2019 рік, що не свідчить про систематичність невиконання орендарем зазначеного обов`язку (два та більше випадки).
Колегія суддів вважає, що не є підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було взято до уваги правові висновки, які викладені в Постановах ВС від 11 жовтня 2017 року, справа №6-1449цс17, від 06 березня 2019 року справа №183/262/17 та від 15 квітня 2020 року, справа №132/1959/18, оскільки як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції при ухваленні рішення врахував правові висновки ВС від 11 липня 2018 року у справі №484/3687/16 та від 17 червня 2020 року у справі №615/1499/17.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про розірвання Договору оренди земельної ділянки з підстав недоведеності позивачем неналежного виконання ТзОВ «Сільськогосподарське підприємство «Колор»умов Договору оренду земельної ділянки від 13 червня 2014 рокув частині систематичної несплати орендної плати.
Колегія суддів вважає, що не підлягає задоволенню клопотання позивача щодо відшкодування їй витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 14 000 гривень, оскільки судом першої інстанції позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог, а відповідно до ч.2 п. 2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.
Не заслуговують на увагу клопотання відповідача про залишення апеляційної скарги позивача без розгляду відповідно до ст. 255 ЦПК України, оскільки позивачем оспорюється порушення умов Договору оренди земельної ділянки, тобто предметом спору є порушення умов Договору оренди земельної ділянки.
Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідивши обставини справи, надавши належну оцінку наявним у справі доказам, ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення- без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382,384 ЦПК України, суд,- 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -залишити без задоволення.
Рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2020 року залишити без задоволення.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 06 жовтня 2020 року

Головуючий:        
                                      
Судді: