ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7142/20 Справа № 201/11130/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року                
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі: 
головуючого         -        Лаченкової О.В.
суддів          -        Городничої В.С., Петешенкової М.Ю. 
при секретарі         -        Кравченко Р.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , 
на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23 червня 2020 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей до їх повноліття, поділ майна подружжя шляхом припинення права спільної сумісної власності на майно і стягнення грошової компенсації,- 

ВСТАНОВИЛА:
В вересні 2019 року до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей до їх повноліття, поділ майна подружжя шляхом припинення права спільної сумісної власності на майно і стягнення грошової компенсації.
Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23 червня 2020 року провадження по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей до їх повноліття, поділ майна подружжя шляхом припинення права спільної сумісної власності на майно і стягнення грошової компенсації в частині вимог про поділ майна подружжя шляхом припинення права спільної сумісної власності на майно і стягнення грошової компенсації закрито.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23 червня 2020 року у справі № 201/11130/19 в частині позовних вимог про поділ майна подружжя та цивільну справу в частині позовних вимог про поділ майна подружжя направити для продовження розгляду до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.
Відзивів на апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23 червня 2020 року від інших учасників справи до суду не надходило.
Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Закриваючи провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , суд першої інстанції дійшов до висновку, що розгляд спільно питання про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей і про поділ майна подружжя шляхом припинення права спільної сумісної власності на майно і стягнення грошової компенсації, визнання права власності на автомобіль в цілому утруднить розгляд спільно цих питань в одному провадженні, буде викликати питання оцінки автомобіля та грошової компенсації і проведення для цієї мети експертного дослідження. Також суд першої інстанції вважає, що це можливо буде викликати клопотання експертів про надання додаткових матеріалів і доказів що призведе до затягування розгляду в справі, а це буде негативно впливати на права неповнолітніх дітей в частині отримання їх матір`ю коштів, аліментів від відповідача на утримання і виховання, лікування та розвиток цих дітей. В такому вигляді питання поділу майна подружжя шляхом припинення права спільної сумісної власності на цей автомобіль, стягнення з відповідача на її користь грошової компенсації в певному розмірі і визнання права власності на весь автомобіль в цілому за відповідачем потрібно розглядати в окремому провадженні, окремо від позову про стягнення аліментів. Тобто спільний розгляд вказаних вимог є недоцільним і він вже призвів до тривалого розгляду справи. 
Окрім того,відповідач визнав позов і погодився самостійно без суду вирішити питання по позову і суд першої інстанції вважав ,що відсутній спір і предмет спору.
Але з таким висновком суду погодитись неможливо з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 27 вересня 2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 у якому, збільшивши позовні вимоги, просила суд:
-стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи стягувати з дня предявлення позову до суду;
-стягнути зі ОСОБА_2 на її користь компенсацію вартості Ѕ частки транспортного засобу – SUZUKI GRAND VITARA, 2006 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 в розмірі 115441,19 грн. і припинити право спільної сумісної власності сторін на це майно;
- стягнути з відповідача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_2 , на її користь витрати по сплаті судового збору.
Ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 15 жовтня 2019 року було відкрито провадження по справі.
Ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 31 березня 2020 року підготовче провадження по справі було закрито та призначено справу до розгляду по суті.
Ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 23 червня 2020 року було закрито провадження по справі в частині вимог про поділ майна подружжя шляхом припинення права спільної сумісної власності на майно і стягнення грошової компенсації.
Вказане судове рішення про закриття провадження по справі в частині позовних вимог про поділ майна подружжя, суд першої інстанції мотивував поданою відповідачем заявою про визнання позову та у зв`язку з цим відсутністю предмету спору та посилався на п.2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, зауваживши, що сторони можуть самостійно вирішити у позасудовому порядку питання щодо поділу спірного автомобіля шляхом звернення до нотаріальної контори і укладання відповідного договору про це.
Однак, відповідно до п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Тоді як, наявність заяви відповідача про визнання позовних вимог не є підставою для закриття провадження у справі.
Згідно положень ч.ч.1-3, 5 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 200 ЦПК України встановлено, що визнання позову відповідачем є підставою для ухвалення судом рішення за результатами підготовчого провадження. Втім, можливості закриття судом провадження у справі за таких умов - законом не передбачено.
Отже, визнання позову відповідачем є його одностороннім волевиявленням, яке спрямоване на врегулювання спору з позивачем. На відміну від відмови від позову, визнання відповідачем позову, навіть при його прийнятті судом, не є підставою для закриття провадження по справі, а навпаки, є результатом вирішення по суті з ухваленням рішення про задоволення позову. В разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо таке визнання суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. 
Відтак, факт визнання позовних вимог відповідачем у будь-якому разі не є підставою для постановлення судом ухвали про закриття провадження у справі, адже прийняття судом подібного рішення є істотним порушенням норм процесуального права та створює безпідставні та незаконні перешкоди для реалізації позивачем права на доступ до правосуддя, гарантованого ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Крім того, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (рішення ЄСПЛ у справі від 16 грудня 1992 року «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  ОСОБА_1  підлягає задоволенню, а ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23 червня 2020 року необхідно скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – задовольнити.
Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23 червня 2020 року – скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

       Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича 

М.Ю.Петешенкова