Дата документу 03.11.2020 Справа № 2-112/2010

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Є.У.№ 2-112/2010                        Головуючий у 1 інстанції: Скользнєва Н.Г.
№ 22-ц/807/3061/20                                        Суддя-доповідач: Крилова О.В.

 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого:                Крилової О.В.
суддів:                Кухаря С.В.
                       Полякова О.З.
секретар:                Бєлова А.В.

розглянувши апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі адвоката Коцур Олега Олександровича на ухвалу Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 05 липня 2020 року по справі за поданням Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про видачу дублікату виконавчого листа № 2-112/2010,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2018 року Олександрівський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області звернулася до суду із поданням про видачу дублікату виконавчого листа № 2-112/2010, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ Банк» суми боргу в розмірі 1170744,83 грн.
Видано дублікат виконавчого листа № 2-112/2010, виданий Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення з  ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ Банк» суми боргу в розмірі 1170744,83 грн., виданий на виконання рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05 листопада 2010 року у справі № 2-112/2010, за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» про розірвання кредитного договору та визнання недійсним іпотечного договору, третя особа Національний банк України, в особі Управління НБУ в Запорізької області.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05 липня 2020 року подання Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області про видачу дублікату виконавчого листа № 2-112/2010 - задоволено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 в особі адвоката Коцур О.О., подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні подання Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області про видачу дублікату виконавчого листа № 2-112/2010 - відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що державний виконавець в межах своїх повноважень, передбачених законом звернувся до суду з заявою про видачу дублікату втраченого виконавчого листа.

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Зазначене конституційне положення кореспондується та відображено у частині першій статті 18 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Конституційний Суд України в рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини першої статті 293 ЦПК України у взаємозв`язку зі статтею 129 Конституції України (про апеляційне оскарження ухвал суду) зробив висновок, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

У підпункті 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

В той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката наказу є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Даної правової позиції дотримується Верховний Суд (постанови від 10.09.2018 у справі №5011-58/9614-2012, від 16.08.2018 р. у справі № 6/275-08, від 15.08.2018 р. у справі № 6/256, від 26.04.2018 р. у справі № 922/6111/15 та від 21.01.2019 у справі №916/215/15-г).

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.

У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19, ЄДРСРУ № 86566261 ) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України). 

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».

Заперечуючи проти оскаржуваного судового рішення, апелянт посилався на те, що не були дотримані строки пред`явлення виконавчого листа на виконання, проте такі доводи не були підтверджені в ході судового розгляду.

З іншого боку, апелянт не посилався на те, що він виконав свої обов`язки за виконавчим листом.
З поданої заяви про видачу дублікату виконавчого листа вбачається, що виконавчий лист було повернено стягувачеві у березні 2018 року. Підставою було неможливість виконання, розшук транспортного засобу тощо. тобто виконавчий лист перебував на виконанні.
До суду з заявою про видачу дублікату заявник звернувся у червні 2018 року. тобто в межах строку пред`явлення виконавчого листа на виконання. 
Та обставина, що нібито раніше оригінал виконавчого листа пред`являвся на виконання з пропуском строку не доведена, жодного судового рішення про неправомірність дій ВДВС апелянтом не надано.
За таких обставин судова колегія погоджується з рішенням суду першої інстанції, ухваленим відповідно до закону та підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі адвоката Коцур Олега Олександровича залишити без задоволеня.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 05 липня 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 листопада 2020 року.

Головуючий                                                                О.В. Крилова

Судді:                                                                        С.В. Кухар

       О.З. Поляков