ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" грудня 2020 р.           Справа№ 910/8844/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Мартюк  А.І.
суддів:            Зубець  Л.П. 
          Алданової  С.О. 
 
при секретарі          Гуцал О.В.
від позивача: Александоров О.В. (положення б/н від 2006року)
від відповідача: не з`явились

розглянувши у відкритому судовому 
засіданні апеляційну 
скаргу Приватного акціонерного товариства „Страхова Компанія „ПЗУ 
Україна"
на рішення Господарського суду міста Києва від 23.09.2020 р. 
у справі           № 910/8844/20 (суддя - Черногуз А.Ф.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „СЕЙФ ГЛАСС 
                   ФАКТОРІ" 
до                Приватне акціонерне товариство „Страхова компанія „ПЗУ 
                   Україна" 
про                     стягнення 206 793,51 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "ПЗУ Україна" про стягнення 206793,51 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що внаслідок пошкодження вантажу, який згідно Генерального договору добровільного страхування вантажів з оплатою за кожне окреме перевезення №024.994155406.20223 від 03.12.2018 був застрахований ПрАТ "Страхова Компанія "ПЗУ Україна", позивач має право на страхове відшкодування у розмірі 196 262,44 грн. Крім того, за прострочення виконання грошового зобов`язання позивач нарахував до стягнення інфляційні втрати у розмірі 3349,58 грн, 3% річних у розмірі 3 589,89 грн та пеню у розмірі 3 591,60 грн. 
Рішенням господарського суду м. Києва від 23.09.2020 у справі №910/8844/20 за позов ТОВ „СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ" до ПрАТ СК „ПЗУ Україна" про стягнення 206    793,51 грн задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства „Страхова Компанія „ПЗУ Україна"(04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 40, ідентифікаційний код 20782312) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ" (13306, 79007, м. Львів, вул. Джерельна, буд. 38, ідентифікаційний код 39214213) 196    262 (сто дев`яносто шість тисяч двісті шістдесят дві) грн. - суму страхового відшкодування; 3    591 (три тисячі п`ятсот дев`яносто одна) грн. 60 коп. - пені; 3    589 (три тисячі п`ятсот вісімдесят дев`ять) грн. 89 коп. - 3% річних; 3    349 (три тисячі триста сорок дев`ять) грн. 58 коп. - інфляційних втрат на 3101 (три тисячі сто одна) грн. 90 коп. - витрати по сплаті судового збору. 
Не погодившись з прийнятою ухвалою суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство „Страхова компанія „ПЗУ Україна" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 23.09.2020 у справі №910/8844/20 та ухвалити нове рішення, яким відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю „СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ" у позовних вимогах до ПРаТ СК „ПЗУ Україна". Також, просить поновити ПрАТ СК „ПЗУ Україна" строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду м. Києва від 23.09.2020 у справі №910/8844/20.
Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, було зроблено висновки, що є невідповідними обставинам справи, та неправильно застосовані норми матеріального права що призвело до прийняття невірного рішення.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.10.2020 р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „ПЗУ Україна" передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. (головуючий суддя), Дідиченко М.А., Алданова С.О.
30.10.2020 р. внаслідок перебування судді Дідиченко М.А., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), на лікарняному, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду було проведено перерозподіл судової справи, та апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „ПЗУ Україна" передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. (головуючий суддя), Зубець Л.П, Алданова С.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2020 року задоволено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду м. Києва від 23.09.2020 у справі № 910/8844/20 та поновлено Приватному акціонерному товариству „Страхова компанія „ПЗУ Україна" зазначений строк. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „ПЗУ Україна" та призначено справу до розгляду за апеляційною скаргою на 02.12.2020 р. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2020 року виправлено описку в ухвалі Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2020 року у справі №910/8844/20, а саме в пункті 4 резолютивної частини ухвали зазначено: „Зупинити дію рішення Господарського суду м. Києва від 23.09.2020 у справі № 910/8844/20."
25.11.2020 р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника позивача відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм чинного законодавства, тому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 23.09.2020 у справі №910/8844/20 без змін.
Представник позивача у поясненнях, наданих у судовому засіданні, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи.
02.12.2020р. представники відповідача у судове засідання не з`явились. Причини неявки суду не повідомили, хоча про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.
Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодекс) України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників відповідача.          
Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача, перевіривши матеріали справи, дослідивши доказ; проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справ; правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила таке.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, 03 грудня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ" (надалі - позивач) та Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (надалі - відповідач) був укладений генеральний договір добровільного страхування вантажів з оплатою за кожне окреме перевезення №024.994155406.20223 (надалі - договір).
Відповідно до пп. 1.1. договору страхування страхувальник зобов`язується сплатити страхову премію у строки та у розмірах, що встановлені договором страхування та виконувати інші умови договору страхування, а страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у порядку і на умовах, визначених договором та виконувати всі інші умови договору.
Відповідно до пп. 4.2. страховий випадок - передбачена договором подія, що відбулася протягом строку страхування за договором страхування, з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику або іншій особі - вигодонабувачу, а саме: втрата або пошкодження застрахованого вантажу.
Згідно з розділом 3 договору застраховані страхові випадки: ICC "А" "З відповідальністю за всі ризики", за які відповідно пп. 5.1.1. договору відшкодовуються збитки від пошкодження, повної загибелі або втрати всього або частини застрахованого вантажу, що сталися з будь-якої причини, за виключенням випадків, передбачених у п. 6 договору страхування.
Відповідно до пп. 7.4. договору загальна страхова сума по договору, зі змінами згідно Додаткової угоди №1 від 31.01.2019, в цілому встановлена в розмірі 93 500 000,00 грн.
Пунктом. 10.1. договору встановлено, що на посвідчення страхування за договором для кожного окремого перевезення страхувальнику надається відповідний Страховий сертифікат (за формою згідно Додатку №1 до договору) протягом 1 робочого дня до початку такого перевезення. Для цього Страхувальник за 2 робочі дні до початку відправлення вантажу, письмово або по факсу (з подальшим наданням оригіналу протягом 5 робочих днів) надає Страховику Заяву на окреме перевезення (за формою згідно Додатку №2 до договору), яка підтверджує найменування і вартість вантажу, дату відправлення та інформацію про транспортний засіб, упакування, перевізника та маршрут перевезення. 
Згідно з п. 10.2.1. договору страхова премія на кожне окреме перевезення розраховується на основі заявленої страхувальником вартості вантажу на відповідне перевезення, з урахуванням умов п. 3 цього договору. 
Страхувальник зобов`язаний сплатити страховий платіж до початку кожного окремого перевезення (п. 10.2.2. договору). 
Відповідно до п. 13.5. договору при пошкодженні частини вантажу сума страхового відшкодування визначається як різниця між підтвердженою документально вартістю тієї частини вантажу, що була пошкоджена, і вартістю частини вантажу, що знаходиться в пошкодженому стані, за мінусом франшизи. Вартість вантажу в пошкодженому стані може бути встановлена шляхом вільного продажу.
Відповідно до п. 8 договору франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком по кожному страховому випадку і становить 1% від страхової суми за кожним перевезенням. 
Пунктом 12.1. договору встановлено, що при настанні події, що може бути кваліфікована, як страховий випадок, у зв`язку з якою страхувальник звертається до страховика з вимогою про виплату страхового відшкодування, страхувальник зобов`язаний, зокрема, негайно повідомити страховика про настання страхового випадку за телефоном. 
Відмова у виплаті повинна бути здійснена страховиком у письмовій формі з обґрунтуванням і надіслана страхувальнику протягом 10 робочих днів з моменту надання страхувальником всіх необхідних документів (п. 13.20. договору).
05 липня 2019 року на виконання п. 10.1. договору та з урахуванням заявки на окреме перевезення, страховиком було видано страховий сертифікат №28 від 05.07.2019 щодо перевезення з Ізраїлю, м. Хайфа (порт Хайфа) - м. Одеса (порт) - м. Бердичів вул. Низгірецька 16 вантажу "Листове скло прозоре товщиною 2,0 мм 2100*3210; 2,5 мм 2000*3210; 2,5 мм 2100*3210; 2,0 2000*3210 мм". Страхова сума складає 1384305,00 грн. Розмір страхової премії визначено у розмірі 5121,93 грн. 
За доводами позивача, згідно платіжних доручень №3039 від 21.05.19 та №3089 від 28.05.2019 у страхувальника існувала переплата у сумі 9 558,19 грн, яка виникла у зв`язку з подвійною оплатою за договором.
24 липня 2019 року на залізничний вокзал м. Бердичева прибув вищевказаний вантаж, при перевірці якого позивачем було виявлено пошкодження у вигляді частково розбитого скла. 
Цією ж датою на виконання розділу 12 договору позивачем було повідомлено про страховий випадок відповідача.
Відповідно до Звітів про результати огляду майна/обладнання/ТВ/вантажу/інше, які були складені 24.07.2019 та 25.07.2019 представником страховика Ліщинським М. А., встановлено кількість розбитого скла з кожної пачки скла.
Експертним висновком №В-1542 від 08.08.2019, що був складений експертом Житомирської Торгово-промислової палати Купріяновим А.А., встановлено кількість пошкодженого скла, яка складає 378 листів загальною площею 2 480,367 м2.
Вартість вказаного скла становить 2,6 доларів США за 1 м2 скла усіх товщин і розміру, тобто, 6 448,95 доларів США за все пошкоджене скло, по курсу на момент розмитнення 25,643112 грн за долар США, становить 165 371,15 грн. На розмитнення пошкодженого скла позивачем фактично витрачено 53 136,12 грн, транспортні витрати склали 20 417,82 грн, про що свідчить бухгалтерська довідка вих.. №440/3 від 08.08.2019. 
За доводами позивача, пошкоджене скло не підлягало переробці на підприємстві позивача, а тому було продане як склобій у кількості 13 220 кг, за фактичною ціна за 1 кг у розмірі 2,18 грн без ПДВ. Вартість вантажу в пошкодженому стані склала 28 819,6 грн. Отже, за доводами останнього, з урахуванням розміру франшизи та вартості реалізованого вантажу в пошкодженому стані, сума страхового відшкодування, яка підлягала б виплаті на користь позивача складала 196 262,44 грн.
Листом від 05.11.2019 №8288-31 відповідач повідомив позивача про відмову в відшкодуванні заявлених збитків, так як при перевезенні вантажу мало місце порушення кріплення вантажу, що призвело до його пошкодження посилаючись на пп. 6.1.11 договору.
На виконання пп. 12.2. договору позивачем направлялись претензії продавцю товару Phoenicia Flat Glass Industries Ltd. та перевізнику TOB "Аркас Логистик Украйна", які відмовились оплачувати встановлені збитки у зв`язку з відсутністю їх вини. При цьому, Phoenicia Flat Glass Industries Ltd. зазначили, що належним чином запакували і закріпили вантаж, та просили надіслати аварійний сертифікат належної форми.
17 січня 2020 року позивач звернувся до відповідача із запитом вих. №32 про надання належним чином засвідченого аварійного сертифікату щодо страхового випадку, який стався 24.07.2019.
У відповідь на вищевказаний запит відповідач листом №840-31 від 11.02.2020 повідомив, що огляд пошкодженого майна 24.07.2019 було проведено представником страховика, без складання аварійного сертифікату. По даній події до розрахунку збитку приймались до уваги надані документи страхувальника, а саме претензія з розрахунком збитку, інвойси та бухгалтерські довідки. 
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідач всупереч умовам Генерального договору добровільного страхування вантажів з оплатою за кожне окреме перевезення №024.994155406.20223 від 03.12.2018 необгрунтовано відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, що є підставою для стягнення з останнього понесених Товариством з обмеженою відповідальністю "СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ" збитків у розмірі 196 262, 44 грн. 
За змістом статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. 
Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 Цивільного кодексу України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у статтях 642, 643 Цивільного кодексу України.
З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає генеральний договір добровільного страхування вантажів з оплатою за кожне окреме перевезення №024.994155406.20223 від 03.12.2018 як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. 
Згідно зі ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 Цивільного кодексу України, стаття 4 Закону України "Про страхування").
Відповідно до статті 999 Цивільного кодексу України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами договір є договором обов`язкового страхування, який підпадає під правове регулювання глави 67 розділу ІІІ книги 5 Цивільного кодексу України, параграфу 2 глави 35 Господарського кодексу України та положень Закону України "Про страхування".
Судом встановлено, що на підставі укладеного між сторонами договору позивачем було застраховано вантаж - листове скло в заводських ящиках за страховим випадком ІСС "А" "З відповідальністю за всіма ризиками" (п. 3 договору).
Відповідно до ст. 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
За умовами п. 4.2. страховий випадок - передбачена договором подія, що відбулася протягом строку страхування за договором страхування, з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику або іншій особі - вигодонабувачу, а саме: втрата або пошкодження застрахованого вантажу.
Судом встановлено, що за ризиком страхування ІСС "А" "З відповідальністю за всіма ризиками", зокрема, відшкодовуються збитки від пошкодження, повної загибелі або втрати всього або частини застрахованого вантажу, що сталися з будь-якої причини, за виключенням випадків, передбачених у п. 6 цього договору. 
Як вбачається із матеріалів справи, на підставі заявки позивача на окреме перевезення відповідачем було видано страховий сертифікат №28 від 05.07.2019 щодо перевезення з Ізраїлю, м. Хайфа (порт Хайфа) - м. Одеса (порт) - м. Бердичів вул. Низгірецька 16 вантажу "Листове скло прозоре товщиною 2,0 мм 2100*3210; 2,5 мм 2000*3210; 2,5 мм 2100*3210; 2,0 2000*3210 мм" та визначено розмір страхової премії на суму 5121,93 грн, яка була оплачена страхувальником. 
Таким чином, період відповідальності за договором страхування і страховим сертифікатом №28 від 05.07.2019 встановлений з 00:00 год. 05.07.2019 по 24:00 год. 05.09.2019.
Як зазначалось вище, 24.07.2019 на залізничній станції Бердичів-1, після відкриття контейнерів, було виявлено пошкодження частини вантажу, а саме розбитого скла у кількості 378 листів загальною площею 2480,367 м2, про що свідчать складені представником страховика Звіти про результати огляду майна/обладнання/ТВ/вантажу/інше від 24.07.2019 та 25.07.2019, а також Експертний висновком Житомирської Торгово-промислової палати №В-1542 від 08.08.2019, який був зроблений на замовлення позивача. 
Відповідно до частин 1 статті 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.         
Листом Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "ПЗУ Україна" вих. №840-31 від 11.02.2020, огляд пошкодженого майна 24.07.2019 був проведений представником страховика без складання аварійного сертифікату. 
Згідно з ч. 3 ст. 19 Закону України "Про страхування" та ч. 3 ст. 988 Цивільного кодексу України, страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
Згідно зі ст. 991 Цивільного кодексу України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації; вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку: одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; наявності інших підстав, встановлених законом.
Судом встановлено, що відповідач, відмовляючи листом №8288-31 від 05.11.2019 в відшкодуванні заявлених позивачем збитків, зазначає, що при перевезенні вантажу мало місце порушення кріплення вантажу, яке призвело до його пошкодження. 
Таким чином, відповідач вважає, що пошкодження товару сталося внаслідок неналежного упакування, а відтак, понесенні позивачем збитки не підлягають відшкодуванню.
Відповідно до підпункту 6.1.11 договору не відшкодовуються збитки, що сталися внаслідок неналежного упакування або закупорювання вантажу, відправлення вантажу в ушкодженому стані або з порушенням вимог щодо формування укрупнених вантажних місць, неналежного розміщення та кріплення вантажу, порушення страхувальником, вигодонабувачем, їхніми працівниками, представниками або особами, які діяли за їхнім дорученням, встановлених правил перевезення, пересилання, складування, навантаження (розвантаження), зберігання вантажів або використання транспортних засобів, технічний стан яких не забезпечує збереження вантажу під час перевезення.
Відповідно до Експертного висновку №В-1542 від 08.08.2019, з якого вбачається, що під час проведення експертизи було встановлено відсутність видимих слідів відкривання контейнерів і доступу до товару. Тенти контейнерів мали сліди ремонту, були забрудненні, проте, явних слідів проникнення до товару не виявлено. Стінки контейнера №ZCSU4023200 мали сліди механічних пошкоджень (вм`ятини, царапини). Після відкриття контейнерів і вигрузці ящиків з товаром було виявлено пошкодження упаковки скла в результаті зміщення ящиків - пошкодження кріплення ящиків зі склом, розлом і розірвання розпірних і фіксуючих планок, відсутність розпірних клинів, розрив металічної стяжки ящиків, що призвело до пошкодження скла під час транспортування.
За результатами вищевказаної експертизи було виявлено пошкодження упаковки, у якій знаходився застрахований вантаж. Обставини щодо неналежного кріплення, пакування чи перевезення вантажу, на які посилається відповідач, даним Експертним висновком не встановлено. 
Відповідно до п. 9.1.1. договору упакування і кріплення застрахованого вантажу повинні бути в справному стані та відповідати умовам перевезення, маршруту перевезення і прийнятим торговим зви заяв, а також стандартам і технічним умовам, що встановлюють вимоги до відповідного упакування, розміщення та кріплення вантажу.
Вантаж повинен бути підготовлений до перевезення належним чином, а саме: на початок перевезення вантаж повинен бути у стані, при якому продивляються його явні зовнішні пошкодження (наприклад: подряпини, вм`ятини, сколи, порушення лако-фарбового покриття, та інші). На вимогу страховика перед відправленням вантажу здійснюється його огляд представником страховика, сюрвеєм або іншою уповноваженою особою та усі виявлені зовнішні пошкодження вантажу фіксуються у відповідних актах огляду. Страховик не несе відповідальності за виявлені до початку перевезення та зафіксовані в акті огляду зовнішні пошкодження вантажу (п. 9.1.2 договору). 
Отже, зі змісту вищевказаних умов договору вбачається, що відповідач мав право перед відправленням вантажу здійснити його огляд та зафіксувати виявлені зовнішні пошкодження, у випадку їх наявності. Однак, як встановлено судом, відповідач такою можливістю не скористався, аварійного комісара для визначення причин настання страхового випадку не залучив, складення аварійного сертифікату не забезпечив, проведення власного експертного дослідження не здійснив. 
Крім того, як судом першої інстанції так апеляційної прийнято до уваги наявний у матеріалах справи лист Phoenicia Flat Glass Industries Ltd, як продавця товару, у якому останній повідомив, направлений позивачу вантаж був належним чином запакований, що підтверджується виконаними фотознімками. 
Пунктом 13.3. договору встановлено, що у разі дійсної повної загибелі всього або частини вантажу, сумою страхового відшкодування є страхова сума вантажу або її частина, що загинула, за мінусом франшизи. 
Відповідно до ст. 9 Закону України "Про страхування" страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.
Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.
Як вбачається з матеріалів, що загальна страхова сума по договору, зі змінами згідно Додаткової угоди №1 від 31.01.2019, була встановлена у розмірі 93500000,00 грн.
Згідно бухгалтерської довідки №440/3 від 08.08.2019 вартість пошкодженого скла склала 165 371,15 грн, а також було витрачено 53 136,12 грн на розмитнення пошкодженого вантажу та 20 417,82 грн на транспортні витрати.
З наявної у матеріалах справи бухгалтерської довідки вих. №496 від 19.09.2019 вбачається, що ціна реалізації вантажу в пошкодженому стані, а саме як склобій у кількості 13220 кг, становить 28 819,6 грн.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку, що вимоги про стягнення вищевказаної суми страхового відшкодування в розмірі 196 262,44 грн є обґрунтованими.
Також, за прострочення виконання грошового зобов`язання позивач стягнути пеню у розмірі 3 591,60 грн.
Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. 
Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Пунктом 1 ст. 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися зокрема неустойкою.
Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.
Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Відповідно до п. 17.4. договору страхування сторони передбачили, що за несвоєчасну сплату страхового відшкодування страховик сплачує страхувальнику пеню за кожний день прострочення платежу у розмірі 0,01% відповідної суми прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період прострочення.
У відповідності до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Здійснивши перерахунок пені, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку, що розмір пені за Договором становить у розмірі 3 591,60 грн. нарахованої за період з 06.11.2019 по 06.05.2019
Щодо стягнення з відповідача 3% у розмірі 3 589,89 грн та інфляційні втрати у розмірі 3 349,58 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення відсотків річних та інфляційних втрат є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% у розмірі 3 589,89 грн та інфляційні втрати у розмірі 3 349,58 грн..
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на як. вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача.
Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Отже, обставини, викладені Приватним акціонерним товариством „Страхова Компанія „ПЗУ Україна" в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.
Зважаючи на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду м. Києва від 23.09.2020 р. у справі № 910/8844/20 прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, та з додержанням норм матеріального й процесуального права. У зв`язку із чим апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства „Страхова Компанія „ПЗУ Україна" не підлягає задоволенню.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Приватне акціонерного товариство „Страхова Компанія „ПЗУ Україна".
Керуючись ст.ст. 129, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства „Страхова Компанія „ПЗУ Україна" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 23.09.2020 р. у справі № 910/8844/20 - без змін.
2. Поновити дію рішення Господарського суду м. Києва від 23.09.2020 р. у справі № 910/8844/20.
3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство „Страхова Компанія „ПЗУ Україна". 
4. Матеріали справи № 910/8844/20 повернути до Господарського суду м. Києва.
5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України. 

Повний текст постанови складений 15.12.2020року. 

Головуючий суддя                                                            А.І. Мартюк 

Судді                                                                                Л.П. Зубець

                                                                                С.О. Алданова