ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року	Львів	Справа № 460/3660/19 пров. № А/857/4519/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді -                                     Макарика В.Я.

суддів -                                                          Матковської З.М., Улицького В.З.

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду  від 25 лютого 2020 року (головуючий суддя в суді першої інстанції Зозуля Д.П., м. Рівне) у справі № 460/3660/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

                                                 В С Т А Н О В И В:          

26 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 22.02.2019 року №  0008221-5013-1701, № 0008222-5013-1701, № 0008223-5013-1701 та №  0008224-5013-1701 в частині визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на загальну суму 30059,13 грн.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду  від 25 лютого 2020 року позов задоволено повністю.
Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області від 22.02. 2019 року №  0008221-5013-1701, №  0008222-5013-1701, № 0008223-5013-1701 та №  0008224-5013-170.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Рівненській області (код ЄДРПОУ 43142449, вул. Відінська, 12, м. Рівне, Рівненської області, 33023) судові витрати на суму 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.
Не погодившись з  рішенням суду першої інстанції, апелянт Головне управління ДПС у Львівській області подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.
Апелянт вважає, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права, рішення прийняте з порушенням норм процесуального права, без врахування принципу верховенства права з підстав викладених в апеляційній скарзі.
Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності станом на 21.05.2018 ОСОБА_1 належить на праві власності піднавіс комори, що розміщений за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 1097,6 кв. м. (а.с. 15-16). 
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності станом на 14.06.2018 ОСОБА_1 належить на праві власності зерносклад цегляний, що розміщений за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 708,5 кв. м. (а.с. 17-18). 
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності станом на 14.06.2018 ОСОБА_1 належить на праві власності зерносклад металевий, що розміщений за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 696,6 кв. м. (а.с. 19-20). 
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності станом на 22.05.2018 ОСОБА_1 належить на праві власності склад будматеріалів, що розміщений за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 188,3 кв. м. (а.с. 21).
У лютому 2019 року Головне управління ДФС у Рівненській області згідно підпункту  54.3.3  пункту  54.3  статті  54 та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України  (із змінами та доповненнями, далі -  ПК України), прийняло податкові повідомлення-рішення від 22.02. 2019 року №  0008223-5013-1701, №  0008224-5013-1701, №  0008221-5013-1701 та №0008222-5013-1701, згідно з якими визначило позивачу грошове зобов`язання за платежем "Податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості" на загальну суму 30059,13 грн. за 2018 рік, з чим позивач не погодився.
Згідно з п. 7.3  ст. 7 Податкового кодексу України  будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу  та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.
01.01.2015 набрав чинності  Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 № 71-VIII, яким була викладена в новій редакції  стаття 266 Податкового кодексу України  - "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки".
Відповідно до пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 Податкового кодексу України  платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Згідно з пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України  об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Підпунктами 266.3.1, 266.3.2 п. 266.3  ст. 266 Податкового кодексу України  встановлено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Підпунктом 266.5.1 п. 266.5  ст. 266 Податкового кодексу України визначено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Згідно з абзацом 2 підпункту ґ) пп. 266.7.1  п. 266.7  ст. 266 Податкового кодексу України  обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Відповідно до пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (пп. 266.7.2 п. 266.7  ст. 266 Податкового кодексу України).
Приписами пп. 266.6.1  п. 266.6  ст. 266 Податкового кодексу України  встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Проаналізувавши вказані вище норми законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у разі наявності об`єкта оподаткування з податку на нерухоме майно, платник податку, зобов`язаний сплатити суму податку обчисленого контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Також слід зазначити, що звільнення від сплати податку та збору - це одна із форм надання податкової пільги (підпункт "г" пункту  30.9  статті  30 ПК України).
Відповідно до пункту  30.2  цієї статті  30 ПК України  підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.
Відповідно до абзацу ж) пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до  класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що законодавець не встановив обов`язку сільськогосподарського товаровиробника безпосередньо використовувати будівлі/споруди у сільськогосподарській діяльності, а умовою звільнення таких об`єктів від оподаткування визначив цільове призначення їх використання та встановив вичерпний перелік підстав, коли податкова пільга не надається, а саме: у випадках, коли нерухомість здається власниками в оренду, лізинг, позичку.

До аналогічного висновку дійшов Верховний суд у постанові від 01.10.2019 по справі № 0340/1905/18.

Разом з тим, відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 № 507, зазначені вище будівлі, які належать на праві приватної власності ОСОБА_1 , відносяться до групи "Будівлі нежитлові інші" (код 127), клас "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства" (код 1271), який включає будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та т. ін. Вказана обставина підтверджена також Висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 2202 від 21.02.2020 (а.с. 54-59).

Відповідно до листа Балашівської сільської ради Березнівського району Рівненської області № 79-02/21 від 21.01.2020 у ОСОБА_1 у власності та користуванні перебувають земельні ділянки сільськогосподарського призначення площею 0,18 га та 1,84 га (а.с. 48).

Слід зазначити, що у матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1 впродовж 2018 року використовував належні йому на праві власності об`єкти нерухомості у будь-якій іншій, відмінній від сільськогосподарської, діяльності.

Судом першої інстанції встановлено, що будівлі, які належать ОСОБА_1 на праві приватної власності, відносяться до групи "Будівлі нежитлові інші" (код 127), клас "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства" (код 1271), не здаються позивачем в оренду, лізинг чи позичку та не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно. 

Оскільки, судом першої інстанції встановлено відсутність об`єкта оподаткування податком на нерухоме майно, то дії контролюючого органу щодо визначення суми грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно для ОСОБА_1 не відповідають чинному законодавству, а податкові повідомлення-рішення від 22.02. 2019 року №  0008221-5013-1701, № 0008222-5013-1701, № 0008223-5013-1701 та №  0008224-5013-1701 в частині визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на загальну суму 30059,13 грн. є протиправними.

Взявши до уваги викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанцій є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, висновки суду є правильними, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-
          
                                                 П О С Т А Н О В И В:             

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду  від 25 лютого 2020 року у справі № 460/3660/19 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої  статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	В. Я. Макарик 	
судді	 	З. М. Матковська 	
 	 	В. З. Улицький