УХВАЛА

02 листопада 2020 року 
Київ
справа №826/15704/18
адміністративне провадження №К/9901/27265/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Шишова О.О., 
суддів - Дашутіна І.В., Яковенка М.М.,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м.  Києві на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року у справі №  826/15704/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «САС ІНСТІТЬЮТ ЕЛ.ЕЛ.СІ» до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
установив:
Товариство з обмеженою відповідальністю «САС ІНСТІТЬЮТ ЕЛ.ЕЛ.СІ» звернулось до суду з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 11 червня 2018 року: №  0340631208, яким позивачу зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податковим на прибуток у розмірі 30 079,00 грн та №  0340641208, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 1 371 654,00 грн.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 жовтня 2019 року позов задоволено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року відмовлено у відстроченні сплати судового збору, апеляційну скаргу залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в частині сплати судового збору.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року апеляційну скаргу повернуто скаржнику.
06 травня 2020 року відповідач повторно подав апеляційну скаргу.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2020 року апеляційну скаргу залишено без руху через невідповідність її вимогам статті 296 КАС України, а саме, до апеляційної скарги не долучено належним чином оформлений документ, який свідчить про сплату судового збору, та статті 295 КАС України, оскільки скаржником пропущено строк звернення до суду з апеляційною скаргою.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2020 року у задоволенні клопотання про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги відмовлено.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року у відкритті апеляційного провадження відмовлено.
Не погодившись з ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.
Під час перевірки касаційної скарги встановлено, що вона не відповідає вимогам статті 329 КАС України, а тому підлягає залишенню без руху з огляду на таке.
Статтею 329 КАС України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Передбачений зазначеною статтею строк касаційного оскарження пропущено, оскільки оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції постановлено 07 вересня 2020 року, а з касаційною скаргою скаржник звернувся до Верховного Суду 21 жовтня 2020 року (згідно відбитку штемпелю відділення поштового зв`язку на конверті касаційної скарги).
Водночас у касаційній скарзі скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, однак без належного обґрунтування поважності причин пропуску такого строку.
Так, скаржник лише цитує статті 19, 55 Конституції України та статті 121, 242, 295, 330, 333 КАС України.
Суд звертає увагу скаржника на те, що пропущений строк касаційного оскарження може бути поновлений судом, якщо за результатами оцінки та перевірки наведених заявником у відповідній заяві підстав пропуску такого строку, суд дійде висновку про їх поважність.
Для здійснення судом належної оцінки та перевірки доводів, наведених заявником в обґрунтування поважності підстав пропуску строку касаційного оскарження, такі доводи повинні бути підтверджені відповідними письмовими документами або іншими доказами, з яких достовірно вбачається існування обставин, зазначених у заяві про поновлення строку.
Згідно з частиною третьою статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 339 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
Оскільки касаційну скаргу подано без додержання вимог, встановлених КАС України, таку касаційну скаргу слід залишити без руху та надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху для усунення зазначених вище недоліків.
Керуючись статтями 169, 330, 332 КАС України, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року у справі №  826/15704/18 залишити без руху.
Надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали, а також у разі, якщо наведені скаржником підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані судом неповажними, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                           О.  О. Шишов
Судді                                                                                                        І.  В. Дашутін
                                                                                                                 М.  М. Яковенко