ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2020 р.	Справа № 520/14049/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Перцової Т.С. ,  П`янової Я.В. ,
за участю: секретаря судового засідання - Ващук Ю.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 року (суддя Мінаєва К.В.; м. Харків; повний текст рішення складено 26.03.2020) по справі № 520/14049/19
за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1       
до Головного управління ДПС у Харківській області                               
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі також - позивач, ФО-П ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі також - ГУ ДПС у Харківській області), в якому просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №00000803306 від 18.09.2019 р.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що підставою нарахування позивачу грошового зобов`язання та застосування штрафних санкцій за оскаржуваним рішенням стали висновки контролюючого органу про наявність у позивача обов`язку з 11.09.2018 року зареєструватися платником ПДВ у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням. Зазначив, що в період з 01.01.2018 року по 30.06.2018 року, здійснюючи господарську діяльність як платник єдиного податку, позивач не мав зобов`язання щодо реєстрації як платник податку на додану вартість. Разом з тим, з 01.07.2018 року позивач здійснює господарську діяльність на загальній системі оподаткування, оскільки в листопаді 2018 року обсяг оподаткованих операцій перевищив 1 000 000,00 гривень, та ФОП ОСОБА_1 , керуючись приписами п. 183.1, 183.2 ст. 183 розділу V Податкового Кодексу України, 01.12.2018 року подав реєстраційну заяву та з 01.01.2019 року набув статус платника податку на додану вартість. Вважає, що приписи п. 181.1 ст. 181 Податкового кодексу України мають застосовуватися до позивача або з моменту втрати статусу платника єдиного податку за власним рішенням (з 01.07.2018 року), або з моменту настання події порушення правил знаходження на спрощеній системі оподаткування, обліку, звітності, що не було встановлено під час перевірки.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області №00000803306 від 18.09.2019 р.
Стягнуто на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1            ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3560 (три тисячі п`ятсот шістдесят) грн. 79 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (код ЄДРПОУ 43143704).
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття з порушенням норм матеріального і процесуального права, з викладенням в ньому висновків, які не відповідають обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.03.2020, прийнявши по справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач зазначає, що в ході проведеної перевірки позивача контролюючим органом було встановлено, що дохід від надання в оренду нерухомого та рухомого майна на території України за 12 календарних місяців (з 01.01.2018р. по 31.12.2018р.) склав 2 510 106,95 грн., перевищення виручки від надання послуг понад 1 000 000,00 грн. виникло у серпні 2018 року, відтак, позивач зобов`язаний був зареєструватись платником податку на додану вартість у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 Податкового кодексу України. Зазначені вимоги позивачем не виконано, заяву на реєстрацію платником податку на додану вартість подано несвоєчасно. Платником податку на додану вартість ОСОБА_1 зареєстровано 01.01.2019р., чим порушено п.181.1 ст.181, п. 183.2 ст. 183, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкових зобов`язань з ПДВ за період з 11.09.2018р. по 31.12.2018р. на загальну суму 284863,00 грн. 
Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не визнана судом обов`язковою, колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом встановлено, що у період з 15.08.2019 року по 21.08.2019 року, на підставі наказу ГУ ДФС у Харківській області №5643 від 09.08.2019 року та направлення ГУ ДФС у Харківській області від 14.08.2019 року №2020 на проведення документальної позапланової виїзної перевірки, фахівцем ГУ ДФС у Харківській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку діяльності ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 щодо своєчасності реєстрації платником податку на додану вартість, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість до Державного бюджету України за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року.
За результатами перевірки Головним Управлінням ДФС у Харківській області складено Акт про результати документальної позапланової виїзної ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 28.08.2019 року № 2965/20-40-13-06-08/ НОМЕР_1 , згідно висновків якого встановлено порушення п. 181.1 ст. 181, п. 183.4 ст. 183, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податок на додану вартість за період з 11.09.2018 по 31.12.2018 на загальну суму 284683,00 грн. (а.с.6-18)
На підставі висновків, зазначених в акті перевірки, контролюючим органом винесено податкове повідомлення - рішення №00000803306 від 18.09.2019 року за платежем: податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) усього на суму 356078.75 грн., з яких: за податковим зобов`язанням - 284863,00 грн., за штрафними (фінансовими санкціями) - 71215,75 грн.
Позивач не погодився з винесеним податковим повідомленням рішенням, у зв`язку з чим звернувся до суду для його оскарження.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що висновок контролюючого органу про наявність у позивача обов`язку подати заяву про реєстрацію платником ПДВ з 11.09.2018  р., через те, що у серпні 2018 р. у ФОП ОСОБА_1 виникло перевищення виручки від надання послуг понад 1 000 000,00 грн., є помилковим, оскільки відповідачем було враховано період перебування позивача на спрощеній системі оподаткування. 
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що контролюючим органом безпідставно прийнято податкове повідомлення-рішення № 00000803306 від 18.09.2019 р., що стало підставою для його скасування. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з таких підстав.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).
Відповідно до приписів п.180.1 ст.180 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платником податку на додану вартість є в т.ч. будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку.
За правилами п. 181.1. ст. 181 ПК України, у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.
Положеннями п.183.4 ст.183 ПК України передбачено, що у разі переходу осіб із спрощеної системи оподаткування, що не передбачає сплати податку, на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, у випадках, визначених главою 1 розділу XIV цього Кодексу, за умови, що такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 181.1 статті 181 цього Кодексу, реєстраційна заява подається не пізніше 10 числа першого календарного місяця, в якому здійснено перехід на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом. Якщо такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 182.1 статті 182 цього Кодексу, реєстраційна заява подається у строк, визначений пунктом 183.3 цієї статті.
Пунктами 183.9-183.10 ст.183 ПК України визначено, що у разі відсутності підстав для відмови у реєстрації особи як платника податку контролюючий орган зобов`язаний протягом трьох робочих днів після надходження реєстраційної заяви до контролюючого органу внести до реєстру платників податку запис про реєстрацію такої особи як платника податку: з бажаного (запланованого) дня реєстрації, зазначеного у реєстраційній заяві, що відповідає даті початку податкового періоду (календарного місяця), з якого такі особи вважатимуться платниками податку та матимуть право на складання податкових накладних, у разі добровільної реєстрації особи як платника податку; з першого числа місяця, наступного за днем спливу 20 календарних днів після подання реєстраційної заяви до контролюючого органу, у разі добровільної реєстрації особи як платника податку на додану вартість, якщо бажаний (запланований) день реєстрації у заяві не зазначено; з бажаного (запланованого) дня, що відповідає першому числу календарного кварталу, в якому буде застосовуватися ставка єдиного податку, що передбачає сплату податку на додану вартість, у разі переходу осіб на спрощену систему оподаткування або зміни ставки єдиного податку; з першого числа календарного місяця, в якому здійснено перехід на сплату інших податків і зборів, у разі реєстрації осіб, визначених в абзаці першому пункту 183.4, що відповідають вимогам, визначеним пунктом 181.1 статті 181 цього Кодексу, якщо перше число календарного місяця, з якого здійснюється перехід на сплату інших податків і зборів, на день подання реєстраційної заяви не настало; з дня внесення запису до реєстру платників податку у разі обов`язкової реєстрації особи як платника податку або у разі реєстрації осіб, визначених в абзаці першому пункту 183.4, що відповідають вимогам, визначеним пунктом 181.1 статті 181 цього Кодексу, якщо перше число календарного місяця, в якому здійснено перехід на сплату інших податків і зборів, на день подання реєстраційної заяви настало.
Будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.
Відповідно до п. 185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів та послуг , місце надання яких знаходиться а митній території України. Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку (п.187.1 ст.187 ПК України).
За приписами п. 188.1 ст. 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.
Зі змісту викладених правових норм слідує, що до числа осіб, які підлягають обов`язковій реєстрації як платники податку на додану вартість, відносяться особи, у яких загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню податком на додану вартість, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість). Однак виключення, до яких не застосовуються вказані норми, становлять особи, які є платниками єдиного податку першої - третьої групи.
Як встановлено з акту перевірки, підставою нарахування позивачу грошового зобов`язання та застосування штрафних санкцій стали висновки контролюючого органу про наявність у позивача обов`язку з 11.09.2018 року зареєструватися як платник ПДВ у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням.
З матеріалів справи судом встановлено, підтверджується книгою обліку доходів і витрат та не заперечується відповідачем, що позивач у період з 01.01.2018 року по 30.06.2018 року включно здійснював господарську діяльність на спрощеній системі оподаткування II групи. За цей період (І півріччя 2018 року) було отримано виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) та задекларовано у сумі 960 813,92 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи податковою декларацією.
З 01.07.2018 року позивач здійснює господарську діяльність на загальній системі оподаткування. 
Оскільки в період з 01.07.2018 року по 31.12.2018 року загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню, склала 1 549 293,03 грн., ФОП ОСОБА_1 з 01.12.2018 року подав реєстраційну заяву та з 01.01.2019 року набув статус платника податку на додану вартість.
За висновком контролюючого органу, ФОП ОСОБА_1 повинен був зареєструватись в серпні 2018 року як платник податку відповідно п.181.1 ст.181 ПК України,  оскільки у серпні 2018 р. у позивача виникло перевищення виручки від надання послуг понад 1 000 000,00 грн.
Між тим, колегія суддів вважає необґрунтованими вказані доводи контролюючого органу, з таких підстав.
За приписами п. 291.2 ст. 291 Податкового кодексу України, спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.
До платників другої групи належать фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень. Дія цього підпункту не поширюється на фізичних осіб - підприємців, які надають посередницькі послуги з купівлі, продажу, оренди та оцінювання нерухомого майна (група 70.31 КВЕД ДК 009:2005), а також здійснюють діяльність з виробництва, постачання, продажу (реалізації) ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння.
Відповідно до п.п. 2 п. 293.8 ст. 293 Податкового кодексу України платники єдиного податку другої групи, які перевищили у податковому (звітному) періоді обсяг доходу, визначений для таких платників у пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу, в наступному податковому (звітному) кварталі за заявою переходять на застосування ставки єдиного податку, визначеної для платників єдиного податку третьої групи, або відмовляються від застосування спрощеної системи оподаткування. Такі платники до суми перевищення зобов`язані застосувати ставку єдиного податку у розмірі 15 відсотків. Заява подається не пізніше 20 числа місяця, наступного за календарним кварталом, у якому допущено перевищення обсягу доходу.
Відповідно до п.п. 1 п. 292.1 ст. 292 Податкового кодексу України для фізичної особи-підприємця - платника єдиного податку доходом є дохід отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.
Пунктами 292.13 та 292.14 ст. 292 Податкового кодексу України встановлено, що дохід з метою оподаткування єдиним податком визначається на підставі даних обліку, який ведеться відповідно до ст. 296 Податкового кодексу України.
За правилами п. 181.1. ст. 181 ПК України, у разі, якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, то підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 Податкового кодексу України, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.
Згідно із п.п. 3 п. 297.1 ст. 297 ПК України платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на додану вартість з операцій з постачання товарів, робіт та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, крім податку на додану вартість, що сплачується фізичними особами та юридичними особами, які обрали ставку єдиного податку, визначену підпунктом 1 пункту 293.3 статті 293 цього Кодексу, а також що сплачується платниками єдиного податку четвертої групи.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що у період перебування позивача на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності, останній не мав обов`язку вести облік господарських операцій за правилами розділу 5 ПК України у розрізі належності кожної господарської операції до об`єкта справляння ПДВ.
Відповідно, період діяльності позивача з 01.01.2018 по 30.06.2018 (період перебування на спрощеній системі оподаткування в якості платника податку 2 групи) не враховується в останні 12 календарних місяців для обчислення сукупного доходу, що перевищує 1000000 грн. (без урахування податку на додану вартість). 
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що приписи п. 181.1 ст.181 Податкового кодексу України мають застосовуватися до позивача або з моменту втрати статусу платника єдиного податку за власним рішенням, або з моменту настання події порушення правил знаходження на спрощеній системі оподаткування, в тому числі перевищення доходу у розмірі 1500000 грн., обліку, звітності, що не було встановлено під час перевірки та судового розгляду справи.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про відсутність у позивача обов`язку з 01.07.2018 року зареєструватися як платник податку на додану вартість у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням відповідно до п. 181.1 ст. 181 Податкового кодексу України та протиправність податкового повідомлення-рішення №00000803306 від 18.09.2019 р..
У відповідності до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Відповідачем не доведено правомірність прийнятого оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для його скасування.
У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 року по справі № 520/14049/19 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	С.П. Жигилій	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Т.С. Перцова    Я.В. П`янова   	
Повний текст постанови складено  11.11.2020 року