ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

30 листопада 2020 року 
справа № 823/1479/18
адміністративне провадження № К/9901/61937/18

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Ханової  Р.Ф.,
суддів: Гончарової І.А.,  Олендера І.Я., 

розглянув у письмовому провадженні як суд касаційної інстанції справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Головного управління ДФС в Черкаській області на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2018 року у складі судді Гайдаш В. А..

ВСТАНОВИВ: 

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , платник податків, позивач у справі) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Черкаській області (далі - податковий орган, відповідач у справі, скаржник у справі), в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Черкаській області від 08 червня 2017 року №77641-23, яким позивачу визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік в сумі 42778,63 гривні.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначав, що відповідач оскаржуваним рішенням застосував до позивача пряму дискримінацію, оскільки нерухоме майно, яке належить йому на праві власності, не є об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки через його використання позивачем безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, як сільськогосподарським товаровиробником. При цьому ОСОБА_1 , звернув увагу на тому, що податковим органом порушено його права, як суб`єкта господарювання - фізичної особи, на звільнення цим податком, порівняно з суб`єктом господарювання - юридичною особою. 
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 12 червня 2018 року у задоволенні позову відмовлено. 

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що правовою підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати є одночасна сукупність наступних умов: 1) використання споруди безпосередньо у сільськогосподарській діяльності; 2) особа має бути сільськогосподарським товаровиробником. При цьому, Податковий кодекс України регламентує правовий статус сільськогосподарського товаровиробника виключно як юридичної особи і жодної альтернативи податковим законодавством не передбачено. Суд звернув увагу на тому, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець, а не як юридична особа, що у відповідності до вимог податкового законодавства, виключає достатні та необхідні правові підстави для застосування до позивача пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2018 року  постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 12 червня 2018 року скасовано, прийнято нове рішення, яким адміністративний позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №77641-23 від 08 червня 2017 року.

Задовольняючи адміністративний позов суд апеляційної інстанції виходив з того, що для цілей застосування податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, звільняються від оподаткування цим податком споруди які використовуються безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, незалежно від того, власником таких споруд є фізична чи юридична особа. Враховуючи, що нежитлова будівля - виробничо-побутового корпусу, належить позивачеві на праві власності, використовується в господарській діяльності позивача для зберігання вирощеної сільськогосподарської продукції та відповідної техніки по обробці і збиранню сільськогосподарської продукції, суд апеляційної інстанцій дійшов до висновку, що вказане нежитлове приміщення не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідно наявні підстави для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У доводах касаційної скарги податковий орган звертає увагу на тому, що Податковий кодекс України на момент винесення податкового повідомлення-рішення регламентував статус сільськогосподарського товаровиробника виключно як юридичної особи і жодної альтернативи податковим законодавством передбачено не було. Окрім того, відповідач звернув увагу на тому, що позивач звернувся з повторним позовом про скасування податкового повідомлення-рішення від 08 червня 2017 року №77641-23, чим порушив пункт 5 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 вересня 2018 року у справі визначено склад колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: ОСОБА_2 (суддя-доповідач), Гончарова І.А., Ханова Р.Ф.

Ухвалою Верховного Суду від 01 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі №823/1479/18.

У відзиві на касаційну скаргу, який надійшов до Верховного Суду 02 листопада 2018 року позивач звертає увагу на тому, що підстави для звернення до суду по справі №823/1751/17 та №823/1479/18 відрізняються. Так, в обґрунтування позовних вимог у цій справі позивач посилається на порушення позивачем вимог Конвенції, Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні», основоположних принципів податкового законодавства, визначених статтею 4 Податкового кодексу України, неврахування та невиконання відповідачем рішень Європейського Суду з прав людини, які забороняють пряму дискримінацію. Таких підстав для звернення до суду не містила позовна заява по справі №823/1751/17. Мотиви прийняття судових рішень із застосуванням даних норм та рішень Європейського Суду з прав людини і Верховного Суду не містяться і у судових рішеннях у справі №823/1751/17.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 15 жовтня 2020 року № 2830/0/15-20 звільнено ОСОБА_2 з посади судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 листопада 2020 року у справі визначено новий склад колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Ханова Р.Ф. (суддя-доповідач), Гончарова І.А., Олендер І.Я.
Переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і дотримання норм процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про таке.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 з 01 серпня 2003 року зареєстрований як фізична особа-підприємець, перебуває на обліку у Христинівському відділенні Уманської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області та зареєстрований платником єдиного податку 3-ї групи, який, зокрема, здійснює наступні види діяльності: вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, вирощування інших однорічних і дворічних культур, допоміжна діяльність у рослинництві та оброблення насіння для відтворення.

При цьому, позивач є власником нежитлової будівлі - виробничо-побутового корпусу за адресою: АДРЕСА_1 , яка використовується в його господарській діяльності для зберігання вирощеної сільськогосподарської продукції та відповідної техніки по обробці та збиранню сільськогосподарської продукції.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 22 листопада 2017 року №104746310 позивач орендує земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані в адміністративних межах Вербуватської, Пеніжківської, Розсішківської та Верхняцької сільських рад Христинівського району Черкаської області, на яких він вирощує зернові, бобові, однорічні та дворічні культури, насіння олійних культур для подальшої реалізації.

Рішенням Христинівської міської ради від 02 липня 2015 року № 46-2/3-VI "Про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2016 рік" встановлено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2016 рік.

Головним управлінням ДФС у Черкаській області проведено нарахування позивачу податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік у сумі 42778,63 гривень, сформовано та направлено податкове повідомлення-рішення від 08 червня 2017 року №77641-23.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням податкового органу ОСОБА_1 05 квітня 2018 року звернувся до суду з адміністративним позовом. Зазначеній справі присвоєно єдиний унікальний номер справи №823/1479/18.

В той же час з матеріалів провадження вбачається, що у жовтні 2017 року ОСОБА_1 , вже звертався до адміністративного суду з позовом в якому, окрім іншого, також просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Черкаській області від 08 червня 2017 року №77641-23. 
Зазначеній справі присвоєно єдиний унікальний номер справи №823/1751/17.

На момент звернення ОСОБА_1 до суду з позовом у справі №823/1479/18, рішення суду апеляційної інстанції у справі №823/1751/17, яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Черкаській області від 08 червня 2017 року №77641-23, набрало законної сили.

Стаття 238 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює підстави закриття провадження у справі. Так у пункті 4 частини першої зазначеної статті визначено, що суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Предметом позову є матеріально-правові вимоги позивача до відповідача. Як у справі №823/1479/18, так і у справі №823/1751/17 предметом позову є визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Черкаській області від 08 червня 2017 року №77641-23, яким позивачу визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік в сумі 42778,63 гривні.

Сторонами в обох справах є ОСОБА_1 (позивач у справі) та Головне управління ДФС у Черкаській області (відповідач у справі).

Підстава позову - обставини (фактична підстава) і норми права (юридична підстава), які в сукупності дають право особі звернутися до суду з вимогами до відповідача.
Фактичні обставини, як у справі №823/1479/18, так і справі №823/1751/17 є ідентичними. Позивач зазначає про те, що зареєстрований як фізична особа-підприємець, та, зокрема, здійснює наступні види діяльності: вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, вирощування інших однорічних і дворічних культур, допоміжна діяльність у рослинництві та оброблення насіння для відтворення. При цьому, позивач є власником нежитлової будівлі - виробничо-побутового корпусу за адресою: АДРЕСА_1 , яка використовується в його господарській діяльності для зберігання вирощеної сільськогосподарської продукції та відповідної техніки по обробці та збиранню сільськогосподарської продукції. Головним управлінням ДФС у Черкаській області проведено нарахування позивачу податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік у сумі 42778,63 гривень, сформовано та направлено податкове повідомлення-рішення від 08 червня 2017 року №77641-23, з яким ОСОБА_1 не погоджується.

Щодо юридичних підстав позову, Суд звертає увагу на наступному.

Звертаючись з адміністративним позовом вперше, позивач, цитуючи положення пункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України та Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, зазначив, що належні йому споруди не є об`єктом оподаткування, що свідчить про протиправність оскаржуваного рішення податкового органу.

Звертаючись з адміністративним позовом вдруге, позивач, посилаючись на рішення Європейського суду з прав людини та цитуючи положення Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в України», підпункти 4.1.2, 4.1.4 пункту 4.1 статті 4, пункт 5.3 статті 5, пункт «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, Закон України «Про державну підтримку сільського господарства України» та Закон України «Про сільськогосподарський перепис», зазначив, що відповідач оскаржуваним рішенням застосував до позивача пряму дискримінацію, оскільки нерухоме майно, яке належить йому на праві власності, не є об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки через його використання позивачем безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, як сільськогосподарським товаровиробником. При цьому ОСОБА_1 , звернув увагу на тому, що податковим органом порушено його права, як суб`єкта господарювання - фізичної особи, на звільнення цим податком, порівняно з суб`єктом господарювання - юридичними особами.

Відтак, ОСОБА_1 фактично зазначив різні норми права, обґрунтовуючи вимоги адміністративного позову. Звертаючись з позовом вперше, позивач зробив акцент на тому, що на позивача, як на сільськогосподарського товаровиробника розповсюджуються пільги зі сплати податку на нерухоме майно, тоді як звертаючись вдруге, позивач зазначив про те, що відповідач оскаржуваним рішенням застосував до позивача пряму дискримінацію залежно від його правового статусу та форми власності.

В той же час, Суд звертає увагу на тому, що суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов у справі №823/1751/17 (вперше поданий адміністративний позов), закцентував увагу на тому, що фізична особа-підприємець, яка фактично займається сільськогосподарським виробництвом, безпосередньо використовує нежитловий об`єкт у сільськогосподарській діяльності (для зберігання зерна) не може бути дискримінована у звільненні цієї нерухомості від оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в порівнянні з юридичною особою. При цьому суд першої інстанції, зіслався на практику Європейського суду з прав людини та застосував положення підпункту 4.1.4, пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України та Закону України «Про сільськогосподарський перепис».

При цьому суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від    08 червня 2017 року № 77641-23 у справі №823/1751/17, зробив висновок, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець, а не як юридична особа, виключає достатні та необхідні правові підстави для застосування до позивача пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати.

Приймаючи рішення у справі №823/1751/17 (вперше поданий адміністративний позов), повно і всебічно з`ясовувавши обставини у справі щодо правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, суди висловили позицію  щодо застосування до позивача, як суб`єкта господарювання - фізичної особи дискримінації, порівняно з суб`єктом господарювання - юридичними особами.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення першої інстанції, в якому вказано про неможливість дискримінації фізичної особи-підприємця, яка фактично займається сільськогосподарським виробництвом, безпосередньо використовує нежитловий об`єкт у сільськогосподарській діяльності, в порівнянні з юридичною особою, фактично дійшов до висновку про відсутність будь-якої дискримінації.

Звертаючись до адміністративного суду у квітні 2018 року (вдруге поданий адміністративний позов), позивач фактично не погодився з постановою Київського апеляційного адміністративного від 14 березня 2018 року у справі №823/1751/17, поклавши в основу другого адміністративного позову висновки викладені в постанові Черкаського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року у справі №823/1751/17. 

Вказане підтверджується також рішенням суду першої інстанції у справі №823/1479/18, яке за змістом відповідає постанові Київського апеляційного адміністративного від 14 березня 2018 року у справі №823/1751/17. Основною відмінністю є лише посилання суду першої інстанції у справі №823/1479/18 на Закон України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні», без формування будь-якого висновку за результатами такого посилання.

Зазначене свідчить про те, що звертаючись з позовом вдруге, позивач поклав в основу юридичних підстав позову норми, які вже були застосовані судами в правовідносинах між цими ж сторонами з цього ж предмету позову, в результаті здійснення повного та всебічного з`ясування обставин справи.

Враховуючи вищевикладене та наявність всіх трьох умов, визначених пунктом 4 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, Суд вважає за необхідне закрити провадження у справі №823/1479/18.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині.

За правилами частини першої статті 354 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених статтями 238, 240 цього Кодексу.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 354, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,-       

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДФС в Черкаській області задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 червня 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2018 року скасувати.

Закрити провадження в адміністративній справі 823/1479/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Черкаській області  про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	Р.Ф. Ханова І.А. Гончарова   І.Я.Олендер