УХВАЛА

14 грудня 2020 року 
м. Київ
справа № 420/4877/19
адміністративне провадження № К/9901/27260/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єресько Л.О.,
суддів: Загороднюка А.Г., Соколова В.М.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2020 року у справі № 420/4877/19 за позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної державної адміністрації, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, Приватного підприємства «Яна» про визнання зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Одеської обласної державної адміністрації, де просив зобов`язати Одеську обласну державну адміністрацію повністю компенсувати усім приміським перевізникам Одеської області (які здійснюють регулярні приміські автобусні перевезення на підставі відповідних договорів з Одеською обласною державною адміністрацією) витрати на перевезення пільгових категорій громадян, передбачених бюджетом Одеської області, за 2016-2019 роки; зобов`язати Одеську обласну державну адміністрацію негайно розірвати Договір про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті (маршрутах) загального користування від 14.04.2016 року між Одеською обласною державною адміністрацією (ЄДРПОУ 00022585) та Приватним підприємством "Яна"; заборонити Одеській обласній державній адміністрації допуск до наступних тендерів Приватного підприємства "Яна" на перевезення громадян приміськими маршрутами; стягнути з Одеської обласної державної адміністрації на користь позивача компенсацію за завдану моральну шкоду у розмірі 3 004 560 грн.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2020 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із указаною касаційною скаргою.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11 жовтня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху, з підстав недотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Заявникові надано строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом визначеним вказаною ухвалою.
Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від  11 жовтня 2020 року отримано скаржником - 18 листопада 2020 року.
02 грудня 2020 року від скаржника на виконання ухвали про залишення без руху надійшла заява про усунення недоліків шляхом, визначеним зазначеною ухвалою Верховного Суду.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених Кодексу адміністративного судочинства України підстав для його скасування або зміни (статті 351 - 354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Крім того, скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
З урахуванням змін до Кодексу адміністративного судочинства України, які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
В уточненій касаційній скарзі скаржник вказує, що судами попередніх інстанцій при розгляді цієї справи не враховано висновки, викладені у постановах Вищого адміністративного суду України від 15 вересня 2016 року у справі № К/800/37663/15, Верховного Суду України від 12 грудня 2011 року у справі № 5-25кс11, Верховного Суду у складі Касаційної цивільного суду від 20 червня 2018 року у справі № 711/6330/17, від 28 березня 2018 року у справі № 757/44693/15-ц, від 25 квітня 2018 року у справі № 295/5011/15-ц, від 18 липня 2018 року у справі № 143/280/17, Пленуму Вищого Адміністративного Суду України від 20 травня 2013 року № 8 із цитуванням окремих витягів з цих постанов.
Водночас, посилаючись на вказані постанови скаржник не обґрунтував, що ці постанови ухвалені у справах за подібними відносинами із цією справою.
Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
Фактично, обґрунтування цієї підстави аналогічно попередньо поданим касаційним скаргам зводиться до викладення обставин справи, цитування висновків вищезазначених постанов із абстрактним зазначенням, що судами попередніх інстанцій рішення ухвалені з порушенням норм матеріального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою    статті 328 КАС України.
Отже, з огляду на зміст касаційної скарги, вона не містить викладення обґрунтування зазначених скаржником підстав касаційного оскарження - пунктів 1, 2 та 4 частини четвертої    статті 328 КАС України.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України).
Скаржнику було роз`яснено, що з урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження. 
Таким чином, скаржником не виконано вимоги ухвали Верховного Суду від 11 жовтня 2020 року про залишення касаційної скарги без руху.
Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
У пункті 1 частини четвертої статті 169 КАС України визначено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
За наведених обставин касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.
Ураховуючи викладене та керуючись статтями169, 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України, 

УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2020 року у справі № 420/4877/19 за позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної державної адміністрації, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, Приватного підприємства «Яна» про визнання зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди - повернути скаржнику.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. 
Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити заявникові, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді 	 Л.О. Єресько  	
          	 А.Г. Загороднюк   В.М.Соколов