ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 613/15/20                                        Головуючий суддя І інстанції Харченко С. М.
Провадження № 22-ц/818/4626/20                        Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах про спонукання виконати або припинити певні дії

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року                                                        м. Харків.
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого                                        Яцини В.Б.,
суддів колегії                                        Бурлака І.В., Котелевець А.В.,
за участю секретаря судового засідання        Семикрас О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 16 липня 2020 року, ухвалене у складі судді Харченка С.М., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області, Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області, державного нотаріуса Богодухівської державної нотаріальної контори Руденко Вікторії Олександрівни, державного нотаріуса Руденко Вікторії Олександрівни – виконуючої обов`язки державного нотаріуса Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області, третя особа: ОСОБА_3 про визнання незаконною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовною заявою до Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області, Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області, державного нотаріуса Богодухівської державної нотаріальної контори Руденко Вікторії Олександрівни, державного нотаріуса Руденко Вікторії Олександрівни – в.о. державного нотаріуса Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області, третя особа: ОСОБА_3 про визнання незаконною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, за якою просять суд визнати незаконною та скасувати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.09.2019, прийнятою та винесеною державним нотаріусом Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області, яка одночасно виконувала обов`язки державного нотаріуса Краснокутської державної нотаріальної контори Руденко Вікторії Олександрівни, свідоцтво №3678, про відмову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 , у зв`язку з надходженням ухвали суду про розгляд справи судом. Судові витрати вирішити відповідно до ст.141 ЦПК України, які згідно розрахунку представника позивачів, у загальному розмірі складають 10629,80 грн. Окремою ухвалою вжити заходів належного реагування на виявленні порушення норм чинного законодавства в межах дій та бездіяльності Богодухівської державної нотаріально контори Харківської області з наведених обставин за поданою позовною заявою.
Свої вимоги мотивували тим, що позивачки доводяться рідними доньками померлого ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заповіту після смерті ОСОБА_4 не виявлено. Позивачі після смерті рідного батька є спадкоємицями за законом першої черги, відповідно до ст.ст.1258,1261 ЦК. 19.06.2019 на спадкоємців за законом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 видані свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначені житловий будинок, земельний пай, банківські вклади, по 1/2 рівній частині на кожного із спадкоємців за законом. Позивачі зазначають, що в реалізацію спірних прав втрутилася громадянка ОСОБА_3 , за позовом якої на даний час в суді знаходиться справа про визнання права власності на Ѕ частину майна – спір стосується квартири АДРЕСА_1 . На даний час не реалізоване та не оформлене спадкове майно залишилося саме на квартиру АДРЕСА_1 . Нотаріусу для оформлення були надані всі необхідні документи. За реєстраційними даними квартира зареєстрована на спадкодавцеві, обтяжень на квартиру не існує, обмежень у вчиненні дій також не зареєстровано. Позивачі зазначають, що постановою державного нотаріуса Богодухівської ДНК Харківської області, яка одночасно виконувала обов`язки державного нотаріуса Краснокутської ДНК, ОСОБА_5 від 19.09.2019 відмовлено у вчиненні нотаріальних дій. У позові зазначається, що сторона відповідача зазначила та прийняла за основу, що 28.12.2017 до Краснокутської нотаріальної контори надійшов лист від ОСОБА_3 , яким було повідомлено про звернення до суду про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності, виключення майна зі складу спадкового майна, визнання права власності на Ѕ частку в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 . Як підтвердження – ухвала Корольовського районного суду м. Житомир від 22.12.2017. Позивачі вважають, що постанова державного нотаріуса є незаконною, внаслідок чого підлягає скасуванню. При цьому зазначають, що нотаріусу та посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. Непогодження ОСОБА_3 з реалізацією спадкоємцями за законом свого права на спадщину, в тому числі на спірну квартиру не є підставою для створення процесуальних перешкод та прийняття нотаріусом рішення про відмову у вчиненні нотаріальної дії на підставі лише повідомлення ОСОБА_3 про судовий процес або її незгоду з правом позивачів на реалізацію спадкових справ. Отже, позивачі вважають, що у нотаріуса не було жодної фактичної або правової підстави для винесення постанови, яка оспорюється.
Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 16 липня 2020 року було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити їх позовні вимоги, вирішити питання по судовим витратам, а також окремою ухвалою суду вжити заходів належного реагування на виявлені порушення норм чинного законодавства в межах дій та бездіяльності Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області з наведених обставин за поданою позовною заявою.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржене рішення є незаконним, неправосудним та несправедливим у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи; неправильним дослідженням доказів з цього приводу та відсутності правильної оцінки наданих суду доказів; недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції безпідставно визнав встановленими; необґрунтованості та невідповідності висновків, що викладені у рішенні суду першої інстанції, фактичним обставинам справи; порушення при цьому норм процесуального права та неправильного застосуванням норм матеріального права при вирішені спору.
Вказано, що представник позивачів надав суду заяву по суті справи та в судовому засіданні посилався на те, що законодавство та Методичними рекомендаціями щодо вчинення нотаріальних дій, пов`язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачою свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, схвалених рішенням Науково-експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України 29.01.2009 – п. 4.1 – регламентовані питання про те, що при одержанні від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії (видача свідоцтва про право на спадщину) зупиняється до вирішення справи судом.
Послались на те, що суд не звернув уваги на відзив сторони відповідача державного нотаріуса Руденко В.О. про те, що сама державний нотаріус зазначає, що відсутність ухвали від суду не є підставою для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину, адже нотаріус посвідчує лише безспірні факти і вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа.
Вважають, що суд не звернув уваги також на письмові пояснення третій особи ОСОБА_3 про те, що вона має намір щодо оформлення 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 (адреса зазначена неправильно), оскільки вона проживала однією сім`єю з ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 2003 року по 08.05.2017 без реєстрації шлюбу.
Зазначили, що відсутність у нотаріуса саме на момент винесення оспорюваної постанови ухвали суду про заборону на видачу свідоцтва про право на спадщину на частку квартири суд неправильно дав об`єктивно-правову оцінку діям нотаріуса.
Зауважено, що зазначення про відсутність правовстановлюючого документа на квартиру, наявність спору тільки на 1/2 частину квартири та інші «причини» (саме в лапках) є вигадками суду з метою виправдати колегу нотаріуса, яка діє у змові із ОСОБА_3 .
Послались на те, що як станом на моменту відкриття провадження по справі Богодухівського районного суду, так і на даний час заборони на відчуження квартири не існує, квартира під арештом не значиться, про що є належні витяги з державного реєстру речових прав, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 30.09.2020.
Вважають, що у нотаріуса не було жодної фактичної або правової підстави для винесення постанови, яка оспорюється.
Державний нотаріус Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області, в.о. державного нотаріуса Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області Руденко Вікторія Олександрівна до суду надала відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить останню залишити без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін.
Відзив обґрунтований тим, що окрім відмови у вчиненні нотаріальних дій, вчинення нотаріальної дії може бути відкладено, якщо відповідно до Закону нотаріус повинен впевнитись у відсутності у заінтересованих осіб заперечень проти вчинення цієї дії, як того вимагається положеннями частини другої статті 42 Закону. Строк, на який відкладається вчинення нотаріальної дії не може перевищувати одного місяця. У той же час, за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.
Послалась на те, що згідно з пунктом 3 глави 13 Порядку та частиною 4 статті 49 Закону, відмова у вчиненні нотаріальної дії за загальним правилом здійснюється в усній формі, а у випадку наявності вимоги особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, - виноситься відповідна постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії.
Зазначила, що відсутність ухвали Корольовського районного суду м. Житомира (справа 296/10180/17) про забезпечення позову за заявою ОСОБА_3 про заборону нотаріусу вчиняти будь-які дії по видачі свідоцтва про право на спадщину не є підставою для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину, адже нотаріус посвідчує лише безспірні права та безспірні факти і вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа.
Правом на подання відзиву також скористалась ОСОБА_3 та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін.
Третя особа вказала, що з метою захисту своїх прав вона звернулася до Корольовського районного суду м. Житомира. Так, 21.12.2017 нею подано позовну заяву до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , третя особа: Краснокутська державна нотаріальна контора Харківської області про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності, виключення майна зі складу спадкового майна, визнання права власності на частку в праві спільної сумісної власності. Ухвалою Корольовського районного суду від 22.12.2017 було відкрито провадження у справі № 296/10180/17 та призначено підготовче судове засідання.
Послалась на те, що нею 21.12.2017 подано заяву про забезпечення позову шляхом накладання заборони на видачу свідоцтва про право на спадщину на частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 Краснокутською державною нотаріальною конторою Харківської області. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 22.12.2017 у справі № 296/10180/17 заяву про забезпечення позову задоволено.
Зазначила, що той факт, що встановлені ухвалою суду обмеження не були зареєстровані у відповідному державному реєстрі, ведення якого передбачено Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не може слугувати підставою для висновку про відсутність таких обмежень, якщо про встановлену судом заборону відповідачу було відомо, саме таку правову позицію було висвітлено ВСУ у постанові від 18.01.2017 у справі № 554/410/15-ц.
Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи. 
Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Вислухавши доповідь судді-доповідача, представника позивачів – адвоката Цуркана В.І., за відсутності інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце її розгляду, що відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Вказаним нормам цивільного процесуального права рішення суду першої інстанції відповідає.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно з дублікатом Договору купівлі-продажу квартири від 25.05.2004 ОСОБА_4 придбав квартиру АДРЕСА_1 .
Відповідно до копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 176232271 від 05 серпня 2019 року, ОСОБА_4 , на підставі договору купівлі-продажу, р.№1213, 25.05.2004, є власником квартири за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідно до копії Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно копії Довідки виконавчого комітету Каплунівської сільської ради Краснокусткього району Харківської області № 02-32 від 15.05.2017, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був зареєстрований та постійно проживав в селі Каплунівка Краснокутського району Харківської області та виписаний в зв`язку зі смертю. На день смерті ОСОБА_4 проживав сам. Заповіт ОСОБА_4 виконавчим комітетом Каплунівської сільської ради Краснокутського району Харківської області не посвідчувався.
Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №47729548 від 16.05.2017 ОСОБА_4 значиться як спадкодавець.
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, позивачі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є доньками ОСОБА_4 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 .
Відповідно до копії Свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 , ОСОБА_12 після укладення шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_13 .
Відповідно до копії Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 , ОСОБА_14 після укладення шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_15 .
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , після смерті батька – ОСОБА_4 , звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини, згідно зі ст.1261 ЦК України.
Згідно із Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 19.06.2020 (а. с. 26-33) ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , є спадкоємицями майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , кожна по Ѕ частці, яке складається з : житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_4 ; земельної ділянки площею 5,5932 га, що знаходиться на території Каплунівської сільської ради Краснокутського району Харківської області; вкладів з відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться в ТВБВ №1005/066 АТ «Ощадбанк» місто Житомир вул. Івана Франка, 3 на рахунках: № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 , № НОМЕР_9 , № НОМЕР_10 ; вкладу з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходиться в АТ «Райффайзен Банк Аваль» на рахунку для зарахування пенсії та соціальної допомоги № 0728524700; вкладу з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходиться в АТ «Укрексімбанк» у місті Житомирі на рахунку для виплати відсотків № НОМЕР_11 .
Згідно копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.09.2019 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 гр. ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 , у зв`язку з надходженням ухвали суду про розгляд справи судом.
Крім того, з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернулася цивільна дружина померлого – ОСОБА_3 .
Згідно копії Листа Краснокутської ДНК у Х/о № 1552/02-14 від 29.11.2017, доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних чи інших відносин. Таким чином, заява ОСОБА_3 про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 підлягає залишенню без розгляду. З питань спадкування рекомендовано звернутися до суду.
Як було встановлено судом, ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 22 грудня 2017 року було відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , третя особа Краснокутська державна нотаріальна контора Харківської області про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності, виключення майна зі складу спадкового майна, визнання права власності на Ѕ частку майна.
Крім того, матеріали спадкової справи містять заяву ОСОБА_3 , адресовану до Краснокутської державної нотаріальної контори, згідно якої остання має намір щодо оформлення 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 . Оскільки вона проживала однією сім`єю з ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , як чоловік та жінка в період з 2003 року по 08.05.2017 без реєстрації шлюбу. ОСОБА_3 зазначає, що саме в цей період була придбана вищезазначена квартира, та вона є об`єктом права спільної сумісної власності. При цьому зазначила, що вона звернулась до суду з позовом про визнання майна спільним сумісної власності, виключення майна зі складу спадкового майна, визнання права власності на Ѕ частку майна в праві спільної сумісної власності, провадження за якою було відкрито. Також просила не видавати свідоцтва про право на спадщину спадкоємця померлого, на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 до прийняття судового рішення у вищевказаній справі.
Судом під час розгляду справи було встановлено, що третя особа по справі – ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності, виключення майна зі складу спадкового майна, визнання права власності на 1/2 частку майна, тобто має намір щодо оформлення 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , оскільки вона проживала однією сім`єю з померлим ОСОБА_4 . Згідно з ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 22 грудня 2017 року (яка є наявною в копіях матеріалів спадкової справи) було відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , третя особа Краснокутська державна нотаріальна контора Харківської області про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності, виключення майна зі складу спадкового майна, визнання права власності на 1/2 частку майна (справа № 296/10180/17).
Також, факт звернення до суду з відповідним позовом підтверджується наявною в матеріалах спадкової справи копією позовної заяви ОСОБА_3 , з вхідним штампом суду про її отримання 21.12.2017 Корольовським районним судом м. Житомира. За вказаною позовною заявою предметом спору є саме квартира, в видачі свідоцтва про право на спадщину на яку було відмовлено нотаріусом.
Крім того, матеріали спадкової справи містять лист ОСОБА_3 від 21 грудня 2012 року, за змістом якого вона повідомила нотаріуса щодо того, що вона звернулася з позовом до суду, з метою реалізації свого права на оформлення спадщини, а саме: квартири за адресою – АДРЕСА_3 , після померлого ОСОБА_16 , з яким вона у період з 2003 року та до часу смерті проживала однією сім`єю. Просила не видати свідоцтва про право на спадщину на 1/2 вищевказаної квартири до вирішення даного питання в судовому порядку.
Відмовляючи у задоволенні вимог позову, суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що оскільки на момент відмови нотаріусом у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 , у провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , третя особа Краснокутська державна нотаріальна контора Харківської області про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності, виключення майна зі складу спадкового майна, визнання права власності на Ѕ частку майна, також враховуючи те, що вказана справа, як на момент відмови у видачі свідоцтв про право на спадщину, так і на даний час не розглянута, крім того приймаючи до уваги той факт, що ОСОБА_3 звернулася до Краснокутської державної нотаріальної контори з заявою про зупинення видачі свідоцтва про право на спадщину до вирішення вищевказаної справи в судовому порядку, тобто в спадковій справі наявна обґрунтована заява заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, з підтвердженням цього, суд дійшов висновку, що нотаріус діяла відповідно до вищезазначених правових норм, постанова про відмову у вчиненні вказаної нотаріальної дії до вирішення справи по суті є обґрунтованою, правомірною, відповідає наведеним вимогам законодавства, винесена у відповідності до ст.ст.42,49 Закону України «Про нотаріат», в межах наданих нотаріусу повноважень.
Зважаючи на викладене вище, відсутність у нотаріуса саме на момент винесення нею оспорюваної постанови, заборони на видачу свідоцтва про право на спадщину на частку квартири АДРЕСА_5 , накладеної ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 22 грудня 2017 року, не впливає на правомірність прийнятого нотаріусом рішення (постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії).
Посилання представника позивачів на необхідність зупинення вчинення нотаріальної дії у разі наявності заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, замість винесення постанови про відмову у видачі свідоцтв, спростовується п. 3 глави 13 розділу І Порядку та ч. 4 ст.49 Закону України «Про нотаріат», відповідно до змісту яких у випадку наявності вимоги особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, виноситься відповідна постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії.
Щодо посилань представника позивачів на можливість нотаріусом оформлення 1/2 частини спірної квартири, слід зазначити, що у відповідності до вимог п. 4.14 Глави 10 розділу ІІ Порядку, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє склад спадкового майна. Оскільки в даному випадку відсутній правовстановлюючий документ саме на 1/2 частину спірної квартири, нотаріус позбавлена права самостійно визначити частину її, що виключає можливість оформлення нею спадщини на цю частину.
Таким чином, суд дійшов висновку про те, що 19.09.2019 в.о. державним нотаріусом Краснокутської державної нотаріальної контори Руденко В.О. було правомірно винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії – видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 гр. ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки вчинення такої нотаріальної дії, в даному випадку – видача свідоцтв про право на спадщину за законом, буде суперечити законодавству України.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками районного суду.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Нормами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальні дії або відмова у їх вчиненні оскаржуються до суду, право на оскарження нотаріальної дії або відмови у їх вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.
З урахуванням викладеного, вважаючи постанову державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії незаконною та такою, що підлягає скасуванню, позивачі – ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовною заявою.
За приписами ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб , прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону «Про нотаріат» право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
Предметом судової діяльності у справах про оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні є перевірка законності дії нотаріусів або відповідних посадових осіб, які вчиняють нотаріальні дії чи які відмовили в їх вчиненні.
Як наголошується Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ із посиланням на Постанову Пленуму ВССУ «Про узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 № 2 можливість оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні забезпечує законність нотаріального провадження і захист прав та інтересів учасників нотаріального процесу. Судовий контроль за діяльністю нотаріусів має забезпечити виправлення нотаріальних помилок, тлумачення чинного законодавства та сприяти дотриманню законності у сфері цивільних правовідносин, що виникають із вчинення нотаріальних дій.
Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України від 02 вересня 1993 року №3425-XII «Про нотаріат» та, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.
Відповідно до ст. 49 Закону України «Про нотаріат» та Глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо:
1) вчинення такої дії суперечить законодавству України;
2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії;
3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії;
4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства;
5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень;
6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності;
7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення;
8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням;
9) в інших випадках, передбачених законом.
Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону.
Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.
На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.
Як випливає з п. 9 ч. 1 ст. 49 Закону «Про нотаріат», перелік підстав для відмови нотаріусом у вчиненні нотаріальних дій, зазначений у ст. 49 Закону, не є вичерпним.
Відповідно до положень ст. 42 Закону «Про нотаріат» нотаріальні дії вчиняються після їх оплати, а також у передбачених законом випадках після сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб та в день подачі всіх необхідних документів.
Вчинення нотаріальної дії може бути відкладено в разі необхідності витребування додаткових відомостей або документів від фізичних та юридичних осіб або надсилання документів на експертизу, а також якщо відповідно до закону нотаріус повинен впевнитись у відсутності у заінтересованих осіб заперечень проти вчинення цієї дії.
Строк, на який відкладається вчинення нотаріальної дії в цих випадках, не може перевищувати одного місяця.
За обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.
Законами України можуть бути встановлені також інші підстави для відкладення або зупинення вчинення нотаріальних дій.
Згідно з підпунктом 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за №282/20595 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
Відповідно до положень п. 4.12. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.
Згідно з пунктом 4.13. вказаного Порядку видача свідоцтва про право на спадщину може бути відкладена у разі: витребування нотаріусом відомостей або документів від фізичних або юридичних осіб, при цьому строк, на який може бути відкладено видачу свідоцтва про право на спадщину, не може перевищувати одного місяця; необхідності отримання нотаріусом від заінтересованих осіб згоди на подачу спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, заяви про прийняття спадщини згідно з вимогами частини другої статті 1272 ЦК України. За обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.
Пунктом 4.14. Порядку передбачено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.
Як зазначено у п 4.13 пункту 4 глави 10 розділу ІІ вказаного Порядку, на який посилається у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус, видача свідоцтва про право на спадщину може бути відкладена у разі: за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.
Відкладення або зупинення вчинення нотаріальних дій здійснюється на підставі чинного законодавства.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що при вирішенні питання про обґрунтованість заяви заінтересованої сторони про перебування у провадженні суду справи щодо спадкового майна нотаріус не позбавлений можливості перевіряти такі відомості за допомогою Єдиного державного реєстру судових рішень.
Позивачами не спростовано факту того, що на час звернення до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину розгляд справ щодо спадкового майна у суді завершено не було, а тому у нотаріуса були відсутні підстави для видачі їм вказаних свідоцтв.
За таких обставин не ґрунтуються на вимогах закону посилання позивачів на те, що нотаріус могла видати їм свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину спірної квартири.
Згідно з пунктом 3 глави 13 Порядку та частиною 4 статті 49 Закону, відмова у вчиненні нотаріальної дії за загальним правилом здійснюється в усній формі, а у випадку наявності вимоги особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, - виноситься відповідна постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії.
Таким чином, оскільки позивачі наполягали на вчиненні нотаріальної дії, нотаріус правомірно відмовив їм у її вчинені.
Суд першої інстанції відповідно до ст. 89 ЦПК України належним чином оцінив наявні у справі докази, навів мотиви відхилення або врахування кожного доказу.
З огляду на те, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи скарги цього висновку не спростували, тому колегія суддів на підставі ст. 375 ЦПК України залишає скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін.
Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 16 липня 2020 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 19 листопада 2020 року.

Головуючий                                                                В.Б. Яцина.

Судді колегії                                                                І.В. Бурлака.

                                                                               А.В. Котелевець.