Справа №  760/2005/20	 	 	 	     Головуючий у І інстанції Криворот О.О.	
Провадження №  33/824/3498/2020	 	 	 	     Доповідач у 2 інстанції Дрига А.М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
23 жовтня 2020 року                                                                                            м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі судді Дриги А.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 18 березня 2020 року, якою 
 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 -
визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених               ст. ст. 122-4, 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення за ст.122-4 КУпАП у виді штрафу в розмірі 15 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 255 грн., за ст.124 КУпАП у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. 
  
Відповідно до ст.36 КУпАП, ОСОБА_1 остаточно піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 340 ( триста сорок) грн. в доход держави.  
 
В С Т А Н О В И В :
Відповідно до постанови судді, 17.01.2020 о 22 год.40 хв., ОСОБА_1 рухаючись по вул. Ернста, 3/2 в м.Києві, керуючи автомобілем марки «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого скоїв наїзд на перешкоду, а саме напівсферу, що призвело до механічних пошкоджень транспортного засобу, та не дочекавшись прибуття працівників поліції, поїхав з місця ДТП, чим порушив п.п. 2.10 (а,в), 12.1 ПДР України, тобто вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 122-4,124 КУпАП.  
Не погоджуючись з постановою судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та провадження по справі щодо нього закрити.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що в суді першої інстанції при розгляді даної справи не було  досліджено жодного доказу, на підставі якого було зроблено висновок про його винуватість, а також зазначає, що в матеріалах справи не міститься даних про те, що він дійсно залишив місце вчинення ДТП.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі у зв`язку з чим на підставі ст. 294 КУпАП суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд без участі ОСОБА_1 .
Перевіривши матеріали адміністративного провадження та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого ст. 124 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Відповідно до ст. 124 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. 
Згіно п. 12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Відповідно до ст. 122-4 КУпАП,адміністративним правопорушенням визнається залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Пунктом 2.10.(а,в) Правил дорожнього руху визначено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди та не переміщувати транспорний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди. 
Як вбачається з матеріалів справи, 17.01.2020 о 22 год.40 хв., ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Ернста, 3/2 в м.Києві, керуючи автомобілем марки «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого скоїв наїзд на перешкоду, а саме напівсферу, що призвело до механічних пошкоджень транспортного засобу, та не дочекавшись прибуття працівників поліції, поїхав з місця ДТП, чим порушив п.п. 2.10 (а,в), 12.1 ПДР України, тобто вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст.122-4,124 КУпАП.
Незважаючи на невизнання своєї вини водієм ОСОБА_1 його вина у вчиненні вказаних правопорушень  підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 078603 від 18.01.2020 року, в якому зафіксовано порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.п. 12.1 ПДР України, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди та зіткнення його автомобіля «TOYOTA COROLLA» д.н.з. НОМЕР_2 з перешкодою «напівсферу», та протоколу  про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 373057 від 18.01.2020 року за вчинення правопорушення ОСОБА_1 ст.122-4 КУпАП, схемою дорожньо-транспортної пригоди, на якій зафіксовано місце наїзду на перешкоду.
Апеляційний суд вважає, що оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суддя вірно встановив фактичні обставини ДТП і дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 допустив порушення вимог п.п. 12.1 ПДР України, які призвели до даної ДТП, оскільки водій ОСОБА_1 не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної швидкості та особливості особистого автомобіля, при виникненні перешкоди не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки, в результаті чого здійснив наїзд на перешкоду напівсферу, внаслідок чого автомобіль отримав механічні ушкодження.
Крім того, згідно  пояснень, наявних в матеріалах справи та наданих самим       ОСОБА_1 на наступний день після вчинення ним ДТП, вбачається, що він повертаючи направо дійсно наїхав заднім правим колесом на якусь перешкоду, проте оскільки він дуже поспішав не зміг роздивитися, що автомобіль отримав пошкодження та залишив місце ДТП, чим порушив вимоги ст. 122-4 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про необхідність скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження по справі за  ст.122-4, 124 КУпАП України  є безпідставними, не підтверджені належними доказами та спростовуються матеріалами справи.
Згідно ст. 256 КУпАП та вимог «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України за № 1376 від 06.11.2015 року та ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення поряд з іншим, повинно бути чітко зазначено місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол, а до протоколу повинні бути додані докази вчиненого правопорушення.
При цьому суть адміністративного правопорушення має бути конкретною за змістом, викладеною з урахуванням суб`єктивних та об`єктивних ознак складу адміністративного правопорушення, передбачених ст.124 КУпАП.
Зазначені вище вимоги працівниками поліції дотримані в повному обсязі та протокол про адміністративне правопорушення повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.
 
За таких підстав апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст., 122-4, 124 КУпАП.
 
Суд першої інстанції, врахувавши положення ст. 33, 34 КУпАП, наклав на           ОСОБА_1 стягнення, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.  
За таких обставин постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування у справі апеляційним переглядом не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 18 березня 2020 року щодо ОСОБА_1  - залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.   
              Суддя                                                                                         А.М. Дрига