ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2128/20 Справа № 182/3372/16-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Рибакова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.
суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.
секретар судового засідання-Кислиця І.В.
сторони справи :
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі:Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, Нікопольської міської ради, ОСОБА_2 
третя особа – ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2019 року, ухваленого суддею Рибаковою В.В. в місті Нікополі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 22 жовтня 2019 року, -
ВСТАНОВИВ :

У червні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, Нікопольської міської ради, ОСОБА_2 , третя особа – ОСОБА_3 , про зобов`язання вчинити певні дії, який уточнювала та остаточно просила на підставі ст.376 ЦК України зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні загальним двором та земельною ділянкою домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом знесення за власний рахунок самовільно збудованих будівель та споруд: будинок літ. «Р» розміром 11,97м х 9,02м, прибудова літ. «Р/З» розміром 4,5м х 2,9м, теплиця літ. «І» розміром 7,6м х 3,9м, теплиця літ. «О» розміром 2,9м х 10,5м.; зобов`язати виконавчий комітет Нікопольської міської ради, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області скласти приписи про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яки виникли внаслідок самовільного будівництва вказаних вище будівель та споруд із визначенням строку для добровільного виконання припису; стягнути з відповідачів понесені нею судові витрати.
В обґрунтування позову зазначила, що їй на підставі договору дарування належить частина домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . 
Співвласницею вказаного домоволодіння ОСОБА_2 на частині загального двору було самовільно зведено новий житловий будинок літ. «Р» з прибудовою літ. «Р/З», теплиці літ. «І» та літ. «О». 
Внаслідок таких дій ОСОБА_2 для неї були створені перешкоди у користуванні частиною загального двору та частиною земельної ділянки домоволодіння. 
Стосовно питання знесення вказаних самовільно збудованих споруд вона звернулась до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області. За результатами позапланової перевірки щодо дотримання ОСОБА_2 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил за адресою: АДРЕСА_1 , 14.09.2012 року складено Акт перевірки та протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.96 КУпАП. 
У подальшому Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області відмовилась здійснювати заходи щодо знесення самовільно збудованих споруд, мотивуючи тим, що дане питання відноситься до компетенції органів місцевого самоврядування. На її звернення до Нікопольської міської ради, нею отримано відповідь, якою виконавчий комітет Нікопольської міської ради також, відмовився здійснювати заходи щодо знесення самовільно збудованих споруд, вказавши, що це компетенція державного архітектурно-будівельного контролю. 
Враховуючи викладене, вважає, що Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області та Нікопольська міська рада безпідставно ухиляються від виконання покладених на них обов`язків щодо здійснення заходів знесення самовільно збудованих споруд, внаслідок чого порушуються її права користування належною земельною ділянкою.
Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області Сафонової Лариси Петрівни третя особа – ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.
Позивач ОСОБА_1 , будучи незгодною з ухваленим судовим рішенням подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність оскаржуваного судового рішення нормам матеріального і процесуального права, ставить питання про його скасування та ухвалення нового рішення про повне задоволення її позовних вимог та стягнення з відповідачів на її користь в солідарному пордку, понесених судових витрат.
Скаржник не погоджується із висновком суду, що позивачем не доведено, що самовільно збудовані відповідачем споруди суперечать спільним інтересам та порушують права позивача. Посилаючись на висновок експерта №13-18 судової будівельно-технічної експертизи, вказує, що самовільний житловий будинок літ.Р сіни літ.Р/З не відповідають нормам щодо протипожежних відстаней між житловим будинком літ.А, частина, якого належить позивачу та житловим будинком розташованим на території суміжного домоволодіння, та порушена вимога щодо організації заходів догляду за власними будівлями і здійснення їх поточного ремонту, тобто у даному випадку відсутня відстань до межі суміжної ділянки від найбільш, виступаючої конструкції стіни будинку літ.Р, сіни літ.Р/З.
Вказує на неоднакове застосування судом одних і тих самих норм матеріального права, посилаючись на правову позицію, висловлену Верховним Судом України у постанові від 26 червня 2019 року у справі №388/314/15-ц, де було зазначено, що порушення протипожежних вимог несе в собі потенційну загрозу життю, здоровю та майну позивача, у зв`язку із чим, колегія суддів дійшла висновку, що дане порушення має бути усунуто. Наголошує на тому, що судовою будівельно-технічною експертизою встановлено порушення права позивача на вільне та безпечне користування своїм майном, яке полягає у зведені відповідачем ОСОБА_2 будівлі, яка є самочинним будівництвом, з порушенням норм протипожежної безпеки.
Позивач стверджує, що усунення, існуючого порушення можливе лише за умови перенесення стіни самочинно збудованої господарської будівлі на відстань 3,3 м. зі сторони житлового будинку літ.А та на 3,3 м. зі сторони житлового будинку на території домоволодіння відповідача, однак здійснення такого перенесення шляхом перебудови неможливо, тому нерухоме майно відповідача, яка здійснила самочинне будівництво за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок відповідача.
Окрім того, позивач зазначає, що в судовому засіданні 09 квітня 2019 року нею було подано клопотання про доповнення та уточнення позовних вимог у зв`язку із новими обставинами справи, які стали відомі після проведення експертизи, суд відмовив у задоволенні клопотання, посилаючись на зміни в ЦПК України, таку відмову скаржник вважає незаконною.
У відзиві на апеляційну скаргу позивача, відповідч ОСОБА_2 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення з викладених у відзиві підстав, а оскаржуване судове рішення без змін. 
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив їх задовольнити з викладених у скарзі підстав, думку представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Шашликова Д.Г., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача з викладених у відзиві підстав, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_5 не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. 
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 на підставі Договору дарування від 29.04.2003 року, посвідченому приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Максименко О.В., зареєстровано в реєстрі за №1450, належить 29/86 частин житлового будинку АДРЕСА_1 з надвірними будівлями, що знаходиться в м.Нікополі по вулЧапаєва та розташований на земельній ділянці площею 931 кв.м., на якій розташовані: А- житловий будинок – жилою площею 48,5 кв.м., Р - житловий будинок – готовністю 42%, Г-сарай, Д-сарай, Е-підвал, Ж-підвал, М-вбиральня, К-вбиральня, Л-вбиральня, Т-теплиця, В-гараж, О-теплиця, У-теплиця, П-сарай, спорудження (а.с.162,162). 
ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу від 02.01.1985 року, посвідченому державним нотаріусом державної нотаріальної контори Пахомовською Ж.М., зареєстровано в реєстрі за №2-2, належить 33/86 частин житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_2 , два погріба, три вбиральні, паркани, водопровід, дві теплиці Т,І. (а.с.28-30). 
Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.03.2018 року, ухваленому по справі №182/11201/13-ц, провадження №2/0182/17/2018, (а.с.185-189) позовну заяву ОСОБА_1 , зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 , зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 задоволено частково; визначено порядок користування земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 згідно ідеальних часток співвласників 33/86:29/86:24/86; виділено в користування ОСОБА_2 земельну ділянку загальною площею 2045,23 кв.м., що відповідає її частці 33\86 згідно креслень висновку технічної експертизи №1773-09 від 25.05.2010 року, відповідно до Варіанту 2; виділено в користування ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 1797,33 кв.м., що відповідає ідеальній частці 29\86 згідно креслень висновку технічної експертизи №1773-09 від 25.05.2010 року, відповідно до Варіанту 2; виділено в користування ОСОБА_3 земельну ділянку загальною площею 1487,44 кв.м., що відповідає її частці 24\86 згідно креслень висновку технічної експертизи №1773-09 від 25.05.2010 року, відповідно до Варіанту 2; виділено ОСОБА_2 у житловому будинку АДРЕСА_3 загальною площею 24,1 кв.м., а саме: прим.1-1(3,1 кв.м.)-тамбур; прим.1-2(6,3 кв.м.) прим. 1-3 (12,9 кв.м.), прим. 1-4 (1,8 кв.м.), теплиця літ. „О”, вхід до підвалу літ.”Ж”, підвал літ. „Жпд”, вбиральня літ. „М”, теплиця літ. „С”; виділено ОСОБА_3 у житловому будинку АДРЕСА_4 загальною площею 35 кв.м., а саме: прим. 3-1(8,8 кв.м.), прим. 3-2 (4,3 кв.м.), прим. 3-3 (5,5 кв.м.), прим. 3-4(13,6 кв.м.), тепл. літ. „У”, вбиральня літ. „Л”; в іншому ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відмовлено. Рішення набрало чинності 03.05.2018 року. 
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду від 18.04.2018 року у вказаному рішенні виправлено описку, та ухвалено вказати загальну площу квартир АДРЕСА_5 , яка належить ОСОБА_3 , як «32,2 кв.м.» замість невірно вказаної «35 кв.м.»; вказати ідеальну частку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 як «29/86» замість невірно вказаної «26/86» (а.с.190).
Вказаним рішенням встановлено, що рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 24.05.2012 року, що набуло чинності 19.09.2013 року (а.с.8, 39-43 том 1 справа №182/11201/13-ц) було визнано незаконним рішення Нікопольської міської Ради №463 від 23 липня 1997 року про передачу у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1912 га; 
визнано незаконним рішення Нікопольської міської Ради №524 від 20 серпня 1997 року про передачу у приватну власність ОСОБА_6 земельної ділянки домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ,площею 0,1700 га;
скасовано державний акт №1653 від 29 липня 1997 року на право приватної власності на землю виданий ОСОБА_2 на земельну ділянку домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ,площею 0,1912 га;
скасовано державний акт №11744 від 22 серпня 1997 року на право приватної власності на землю виданий ОСОБА_6 на земельну ділянку домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1700 га;
визнано недійсним договір дарування частини житлового будинку та земельної ділянки, укладений 22 липня 2003 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 та посвідчений 22 липня 2003 року нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Бережним Олександром Сергійовичем реєстраційний №3709 в частині дарування земельної ділянки площею 1700 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
скасовано державний акт серії ЯА №181484 від 22 липня 2003 року на право приватної власності на землю виданий ОСОБА_3 на земельну ділянку домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0700 га;
скасовано державний акт серії ЯА №181480 від 22 липня 2003 року на право приватної власності на землю виданий ОСОБА_3 на земельну ділянку домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1000 га.
З визначеним рішенням суду порядком користування земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 згідно ідеальних часток співвласників 33/86:29/86:24/86 сторони погодились. 
Враховуючи встановлені зазначеним вище рішенням суду обставини суд при розгляді даної справи не взяв до уваги наявну в матеріалах справи копію державного акту №1653 від 29 липня 1997 року на право приватної власності на землю виданий ОСОБА_2 на земельну ділянку домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ,площею 0,1912 га.
Суд також не взяв до уваги додану до позову копію висновку №1773-09 судової будівельно-технічної експертизи від 25.05.2010 року (а.с.6-10), оскільки не було надано повний текст висновку - відсутній висновок експерта, у зв`язку з чим неможливо встановити до якого саме висновку дійшов експерт. 
З матеріалів справи вбачається, що на підставі наказу інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області «Про посилення інспекційної роботи та дотримання містобудівного законодавства» від 20.03.2012 року №49 ОД та заяви ОСОБА_1 від 07.08.2012 року, начальником Нікопольського відділу контролю та державного нагляду територіального управління з контролю за будівництвом об`єктів, якістю будівельних матеріалів, державного ринкового нагляду та у сфері житлово-комунального господарства Правобережжя Ковач О.В. видано направлення від 06.09.2012 року за №138/4/12 на здійснення позапланової перевірки на АДРЕСА_1 щодо самочинного будівництва (а.с.31).
За результатами перевірки начальником Нікопольського відділу контролю та державного нагляду територіального управління з контролю за будівництвом об`єктів, якістю будівельних матеріалів, державного ринкового нагляду та у сфері житлово-комунального господарства Правобережжя Ковач О.В. складено протокол про адміністративне правопорушення від 14.09.2012 року стосовно ОСОБА_2 за порушення ч.1 ст.96 КУпАП та припис №7 НФ від 14.09.2012 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил (а.с.32,34-35).
24.09.2012 року у відношенні ОСОБА_2 заступником начальника Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області винесено постанову №1178 по справі про адміністративне правопорушення та накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.96 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 850, 00 грн. (а.с.33). 
Згідно вказаної постанови, за результатами позапланової перевірки, що проводилась у термін з 10.09.2012 року по 14.09.2012 року на АДРЕСА_1 за заявою ОСОБА_1 , встановлено, що громадянкою ОСОБА_2 у 2000 році виконано будівельні роботи з будівництва будівлі літ. «Р» та господарських споруд, які на момент здійснення позапланової перевірки недобудовані, будівельні роботи виконувались без отримання права на виконання будівельних робіт, передбаченого містобудівним законодавством, з порушенням правил забудови, а саме частина прибудови до будівлі «Р» виступає за межі червоної лінії АДРЕСА_1 . 
Згідно припису №7 Нф від 14.09.2012 року, складеного начальника Нікопольського відділу контролю та державного нагляду територіального управління з контролю за будівництвом об`єктів, якістю будівельних матеріалів, державного ринкового нагляду та у сфері житлово-комунального господарства Правобережжя Ковач О.В. та головним державним інспектором Нікопольського відділу контролю та державного нагляду територіального управління з контролю за будівництвом об`єктів, якістю будівельних матеріалів, державного ринкового нагляду та у сфері житлово-комунального господарства Правобережжя ОСОБА_7 , ОСОБА_2 приписано звільнити у добровільному порядку від забудови червону лінію вул.Чапаєва в м.Нікополі шляхом демонтажу частини прибудови «Р/З», що виходить за межі червоної лінії. Термін виконання до 14.11.2012 року (а.с.34-35).
Вимоги виконання припису перенесено на 14.02.2013 року, згідно Акта від 14.11.2012 року перевірки виконання вимог припису від 14.09.2012 року складеного за результатами позапланової перевірки по АДРЕСА_1 (а.с.36).
За результатами перевірки виконання вимог припису №7 Нф від 14.09.2012 року ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , начальником Нікопольського відділу контролю та державного нагляду територіального управління з контролю за будівництвом об`єктів, якістю будівельних матеріалів та державного ринкового нагляду Правобережжя інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області Дирівим В.Л. встановлено, що на момент здійснення перевірки виконано роботи з демонтажу частини прибудови літ. «Р/З» яка знаходиться за межами червоної лінії домоволодіння, а саме п.1 припису виконаний повністю, що підтверджується Актом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 20.02.2013 року (а.с.37,38). 
За розглядом заяви ОСОБА_1 від 27.11.2013 року, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області повідомила заявника листом від 05.12.2013 року №Я-1406/2/06 (а.с.11-12), що за результатами позапланової перевірки за направленням від 06.09.2012 року №1384/12 встановлено, що на території домоволодіння спільного користування ОСОБА_2 розпочато у 2000 році будівництво літ Р» розміром у плані 11,97х9,02 м з прибудовою літ. «Р/З» розміром 4,50х2.90 м (яка частково виходить на червону лінію і за межі земельної ділянки домоволодіння) та господарських споруд - теплиці літ. «І» розміром 7,60м х 3,60м, теплиці літ. «О» розміром 2,90м х 10,50м без документів, які надають право на виконання будівельних робіт чим порушено вимоги ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». 
Інспекцією за виявлені правопорушення ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.96 КУпАП та надано припис з вимогою усунути правопорушення та знести частину прибудови літ «Р/З», яка виходила за межі червоної лінії АДРЕСА_1 на земельну ділянку, що належить до земель комунальної власності територіальної громади. 
Станом на 20.03.2013 року інспекцією встановлено, що ОСОБА_2 виконала умови припису в частині знесення частини прибудови літ «Р/З». Зазначено, що міська рада, як орган місцевого самоврядування, яка надає земельні ділянки для будівництва відповідного об`єкта нерухомості, повинна приймати рішення, в тому числі і про звернення до суду з вимогами по зобов`язанню визначених осіб провести перебудову, а у випадку неможливості здійснення такої перебудови – знесення будівлі взагалі. Вказано, що матеріали щодо самовільно збудованих будівель на спірній земельній ділянці по АДРЕСА_1 передані органу місцевого самоврядування Нікопольської міської ради для вжиття заходів відповідно до законодавства. 
За результатами позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил власником домоволодіння по АДРЕСА_1 , за заявою ОСОБА_1 від 09.07.2015 року №40-2376-Я на Урядову гарячу лінію, заходами перевірки не встановлено порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил власником домоволодіння по АДРЕСА_1 , що підтверджується Актом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 16.07.2015 року (а.с.39). 
Позивач 22.06.2015 року звернулась до міського голови м.Нікополь з заявою (а.с.110), в якій просила вирішити питання щодо знесення самовільно збудованих ОСОБА_2 споруд: будинок літ. «Р» розміром 11,97м х 9,02м, прибудова літ. «Р/З» розміром 4,5м х 2,9м, теплиця літ. «І» розміром 7,6м х 3,9м, теплиця літ. «О» розміром 2,9м х 10,5м., розташованих в домоволодінні, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . З аналогічною заявою позивач звернулась 25.01.2016 року (а.с.109). 
За розглядом заяви ОСОБА_1 від 22.06.2015 року виконавчий комітет Нікопольської міської ради повідомив позивача листом від 03.07.2015 року №2776 (а.с.13), про те, що у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням. 
Згідно Висновку експерта №13-18, складеного 14.01.2019 року вбачається наступне. 
По першому питанню: на території домоволодіння, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , наявні самовільно збудовані споруди, а саме житловий будинок літ Р, сіни літ. Р/З. Згідно досліджень по першому питанню, будівлі теплиця літ. І, теплиця літ. О, гараж літ. В не є самовільними. 
По другому питанню: самовільно збудовані споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , не відповідають вимогам діючих норм і правил нормативно-правових актів у будівництві.
По третьому питанню: самовільний житловий будинок літ.Р, сіни літ.Р/З не відповідає будівельним нормам щодо протипожежних відстаней між житловим будинком літ.А розташованим на території домоволодіння АДРЕСА_1 та житловим будинком розташованим на території суміжного домоволодіння АДРЕСА_6 та порушена вимога щодо організації заходів догляду за власними будівлями і здійснення їх поточного ремонту, а в даному випадку відсутня відстань до межі суміжної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку літ.Р, сіни літ.Р/З.
Згідно досліджень по другому та третьому питанню, за результатами проведеного візуально технічного обстеження об`єкта встановлено, що технічний стан конструкцій житлового будинку літ.Р, сіни літ.Р/З оцінюється як нормальний. Відсутні дефекти та пошкодження, які перешкоджають нормальній експлуатації або знижують несучу здатність або довговічність. Житловий будинок літ.Р, сіни літ.Р/З відповідають будівельним нормам в частині технічного стану конструктивних елементів будівлі, але не відповідають будівельним нормам щодо протипожежних відстаней між житловим будинком літ.А розташованим на території домоволодіння АДРЕСА_1 та житловим будинком розташованим на території суміжного домоволодіння АДРЕСА_6 . 
По четвертому питанню: перешкоди для співвласників, пов`язані з самовільним будівництвом, в користуванні загальним двором домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні. 
Згідно Висновку №56 експертного будівельно-технічного дослідження, складеному 02.09.2016 року за заявою ОСОБА_2 (а.с.40-61), будівельні конструкції недобудованої будівлі за адресо: АДРЕСА_1 , відповідають вимогам діючих норм та нормативно-правових актів у будівництві, насамперед, технічним вимогам: ДБН В.2.1-10-2009. Основи та фундаменти споруд, ДБН В.2.6-133:2010. Дерев`яні конструкції. Основні положення, ДБН В.2.6-162:2010. Кам`яні та армокам`яні конструкції, ДБН В.2.6-163:2010. сталеві конструкції. Норми проектування, виготовлення і монтажу, ДБН В.2.6-14-97. Покриття будівель та споруд. Технічний стан конструкції будівельних конструкцій недобудованої будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , відповідає категорії І- нормальний стан. Технічний стан будівельних конструкцій недобудованої будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , відповідає вимогам безпечної експлуатації, насамперед, технічним вимогам ДБН В.1.2-11-2008. Система забезпечення надійності та безпеки будівельних об`єктів. Основні вимоги до будівель і споруд. Вплив конструкцій недобудованої будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , на сусідні будівлі та споруди, а також на сусідні домоволодіння відсутній. 
Судом встановлено, що відповідно до п.4.3 Рішення Нікопольської міської ради №59-63/VІ від 03.07.2015 року «Про затвердження структури, загальної чисельності штатних одиниць, виконавчих органів Нікопольської міської ради», утворено відділ з питань державного архітектурно-будівельного контролю (а.с.119).
У відповідності до п.1 Рішення Нікопольської міської ради №76-11/VІІ від 16.09.2016 року, затверджено в новій редакції положення про відділ з питань державного архітектурно-будівельного контролю Нікопольської міської ради (а.с.122,123-124). 
З Акта приймання-передавання №35 від 23.09.2016 року, затвердженого Нікопольським міським головою А.П. Фісаком та головою Держархбудінспекції, ОСОБА_8 (а.с.125) вбачається, що у зв`язку із спроможністю відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю Нікопольської міської ради від 03.07.2015 №59-63/VІ «Про затвердження структури, загальної чисельності штатних одиниць, виконавчих органів Нікопольської міської ради», на який покладено виконання функцій державного архітектурно-будівельного контролю на території населених пунктів, на які поширюється компетенція Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, розпочати здійснювати повноваження, покладені на нього відповідно до законодавства України, Держархбудінспекція передає, а відділ з питань державного архітектурно-будівельного контролю Нікопольської міської ради приймає документи згідно опису документів, який є невід`ємним додатком до цього акту, опис документів на 41 арк.
Судом встановлено, що на час виникнення спірних правовідносин державний архітектурно-будівельний контроль здійснювався органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
У відповідності до положень ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», за зверненням позивача про порушення відповідачем ОСОБА_2 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності було проведено перевірку щодо виявлення факту самочинного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 . 
Суд першої інстанції, відмовляючи ОСОБА_5  у задоволенні її позовних вимог в частині зобов`язання відповідача ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні загальним двором та земельною ділянкою домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом знесення за власний рахунок самовільно збудованих будівель та споруд: будинок літ. «Р» розміром 11,97м х 9,02м, прибудова літ. «Р/З» розміром 4,5м х 2,9м, теплиця літ. «І» розміром 7,6м х 3,9м, теплиця літ. «О» розміром 2,9м х 10,5м., на підставі наданих сторонами доказів, виходив з того, що позивачем не доведено, що теплиця літ. «І», теплиця літ. «О» є самовільними спорудами, як не доведено той факт, що самовільно збудовані споруди житловий будинок літ Р, сіни літ. Р/З суперечать суспільним інтересам та порушують її права.
Відмовляючи позивачеві в частині зобов`язання виконавчого комітету Нікопольської міської ради, Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області скласти приписи про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, які виникли внаслідок самовільного будівництва будинку літ. «Р» розміром 11,97м х 9,02м, прибудови літ. «Р/З» розміром 4,5м х 2,9м, теплиці літ. «І» розміром 7,6м х 3,9м, теплиці літ. «О» розміром 2,9м х 10,5м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , із визначенням строку ОСОБА_2 для добровільного виконання припису, суд першої інстанції виходив з того, що у цій частині позивач обрала невірний спосіб захисту, оскільки нормами діючого законодавства не передбачено зобов`язання судом органи державного архітектурно-будівельного контролю складати приписи.
Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції та не погоджується із доводами позивача, викладеними в апеляційній скарзі, виходячи з наступного.
За вимогами ст.ст.263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.
Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
При ухваленні рішення суд зобовязаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.
Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі вважає, що суд першої інстанції під час вирішення спору між сторонами у повній мірі з`ясував всі обставини, які мають значення для справи, та виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі є законним і належним чином обґрунтованим.
Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Негаторний позов пред`являється власником за умови, що він має майно у своєму володінні, однак протиправна поведінка інших осіб перешкоджає йому здійснювати права користування та розпорядження ним.
Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України встановлено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
За змістом частини сьомої статті 376 ЦК України в разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.
Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.
Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновків про те, що самочинне будівництво підлягає безумовному знесенню, якщо: власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності за особою, яка здійснила таке будівництво; власник земельної ділянки не заперечує проти визнання права власності на самочинну забудову, однак така забудова порушує права інших осіб на зазначену земельну ділянку; самочинна забудова зведена на наданій земельній ділянці, але з відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил, що порушує права інших осіб, за умови, що особа, яка здійснила самочинне будівництво, відмовилась від здійснення перебудови.
У п.5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами ст.376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва) (далі – Постанова Пленуму), роз`яснено, що відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК). Відповідно до положень статті 38 Закону №3038-VI право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об`єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути пред`явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису, та/або якщо перебудова об`єкта є неможливою. Розглядаючи зазначені позови відповідно до вимог вказаної норми та положень частини сьомої статті 376 ЦК, суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об`єкту та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.
У відповідності до п. 11 Постанови Пленуму, суд повинен мати на увазі те, що пунктом 9 Прикінцевих положень Закону № 3038-VI (Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності») визначено спрощений порядок прийняття до експлуатації збудованих до 31 грудня 2009 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них тощо, які збудовано без дозволу на виконання будівельних робіт і заяви про прийняття яких подаються до 31 грудня 2012 року.
У відповідності до п. 17 Постанови Пленуму, позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК, статтею 103 ЗК.
У відповідності до п.22 Постанови Пленуму, знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Вимоги відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування про зобов`язання особи, яка, маючи дозвіл на будівництво нерухомого майна, допустила при цьому істотне відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, чи істотне порушення будівельних норм і правил, провести відповідну перебудову можуть бути заявлені як у разі, коли ці відхилення були допущені при будівництві нерухомості, так і внаслідок перебудови під час її експлуатації (частина сьома статті 376 ЦК).
У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму, при вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, суди повинні в кожному випадку з`ясовувати, зокрема, наскільки збудована будівля за розміром відповідає площі, поверховості, розміщенню та іншим умовам, передбаченим проектом; як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо. У необхідних випадках для з`ясування питань, що виникають при розгляді таких справ і потребують спеціальних знань, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може призначити відповідну експертизу згідно з вимогами статті 143 ЦПК.
У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму, знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови. В інших випадках суд за позовом відповідного державного органу чи органу місцевого самоврядування може на підставі частини сьомої статті 376 ЦК зобов`язати забудовника здійснити перебудову житлового будинку, будівлі, споруди або іншого об`єкта нерухомості, який побудовано чи будується з істотними відхиленнями від проекту або з істотним порушенням основних будівельних норм і правил, у тому разі, коли таке будівництво суперечить суспільним інтересам, порушує права інших осіб, коли порушення будівельних норм і правил є істотним, а також є технічна можливість виконати перебудову. Якщо технічна можливість перебудови об`єкта нерухомості відсутня або забудовник відмовляється від такої перебудови, суд, незалежно від поважності причин відмови, за позовом зазначених органів або особи, права чи інтереси якої порушено таким будівництвом, ухвалює рішення про знесення житлового будинку або іншого нерухомого майна. Відмовою забудовника від перебудови слід вважати як його заяву про це, так і його дії чи бездіяльність щодо цього, вчинені до або після ухвалення рішення суду про зобов`язання здійснити перебудову. Погодження забудовника на перебудову при розгляді справи про знесення самочинного будівництва за можливості перебудови, якщо це підтверджено, є підставою для відмови в позові лише тоді, коли рішення суду, яке набрало законної сили, про зобов`язання здійснити перебудову не виконано не з вини забудовника, про що державним виконавцем складено відповідний акт.
У відповідності до п. 25 Постанови Пленуму, відхилення від проекту забудови об`єкта нерухомості або від вимог будівельних норм і правил, які не є істотними, не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства, не суперечать санітарно-технічним вимогам і правилам експлуатації, не впливають на міцність і безпечність цього об`єкта (зокрема, відхилення у житловому будинку від внутрішнього планування зі збереженням чи незначним відхиленням від установленого проектом розміру житлової площі, незначна зміна його зовнішніх габаритів, місця розташування тощо), не можуть бути підставою для задоволення вимог про перебудову чи про знесення об`єкта нерухомості.
У відповідності до п. 27 Постанови Пленуму, розташовані на земельній ділянці поряд із житловим будинком господарсько-побутові будівлі й споруди: сараї, гаражі, літні кухні тощо відповідно до положень статей 186, 381 ЦК є приналежністю головної речі (будинку). У зв`язку із цим положення частини п`ятої статті 376 ЦК не є підставою для визнання за власником такого житлового будинку самостійного права власності на самочинно побудовані господарсько-побутові будівлі й споруди, що були зведені після набуття ним права власності на будинок чи садибу. Прийняття в експлуатацію таких об`єктів нерухомості має здійснюватися відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у спосіб, визначений Порядком прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24 червня 2011 року № 91.
У відповідності до п. 28 Постанови Пленуму, відповідно до статті 27 Закону № 3038-VI (Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності») забудова присадибних, дачних, садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, проектування такої забудови здійснюється за бажанням замовника без отримання містобудівельних умов та обмежень. При розгляді справ про знесення самочинного будівництва, яке здійснюється особою на власній присадибній, дачній або садовій земельній ділянці, суд має звертати увагу на наявність будівельного паспорта, технічних умов, документів, що надають право виконувати підготовчі та будівельні роботи, дотримання при забудові будівельних норм та правил, а також на наявність порушення прав інших осіб.
Згідно ч.1 ст.38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.
У відповідності до ч.1 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно ч.4 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», орган державного архітектурно-будівельного контролю у своїй діяльності взаємодіє з органами виконавчої влади, що здійснюють контроль за дотриманням природоохоронних, санітарно-гігієнічних, протипожежних вимог, вимог у сфері охорони праці, енергозбереження та інших вимог, передбачених законом, а також з органами державної статистики, Національної поліції, прокуратури та іншими правоохоронними і контролюючими органами. 
Згідно п.9-1 Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», на період до утворення (визначення) місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування органів державного архітектурно-будівельного контролю повноваження, визначені цим Законом, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду. Орган державного архітектурно-будівельного контролю починає здійснювати повноваження, визначені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень у сфері архітектурно-будівельного контролю та удосконалення містобудівного законодавства", на наступний день після затвердження акта спільної комісії. Вказані положення набирають чинності з 01.09.2015 року у відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень у сфері архітектурно-будівельного контролю та удосконалення містобудівного законодавства» № 320-VIII від 09.04.2015 року.
Частиною 3 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд першої інстанції, із урахуванням наведених норм матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, належним чином оцінивши письмові докази надані сторонами та висновки експертів у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позивачем факту порушення відповідачем її прав в результаті здійснення будівництва будинку літ. «Р», прибудови літ. «Р/З», теплиці літ. «І», теплиці літ. «О» по АДРЕСА_1 .
Висновком експерта №13-18 від 14.01.2019 року встановлено, що будівлі теплиця літ. І, теплиця літ. О, гараж літ. В не є самовільними спорудами. 
Окрім того, цим Висновком експерта, також встановлено, що самовільний житловий будинок літ.Р, сіни літ.Р/З не відповідає будівельним нормам щодо протипожежних відстаней між житловим будинком літ.А розташованим на території домоволодіння  АДРЕСА_1  та житловим будинком розташованим на території суміжного домоволодіння  АДРЕСА_6  та порушена вимога щодо організації заходів догляду за власними будівлями і здійснення їх поточного ремонту, а в даному випадку відсутня відстань до межі суміжної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку літ.Р, сіни літ.Р/З.
Технічним обстеженням об`єкта встановлено, що технічний стан конструкцій житлового будинку літ.Р, сіни літ.Р/З оцінюється як нормальний. Відсутні дефекти та пошкодження, які перешкоджають нормальній експлуатації або знижують несучу здатність або довговічність. Житловий будинок літ.Р, сіни літ.Р/З відповідають будівельним нормам в частині технічного стану конструктивних елементів будівлі, але не відповідають будівельним нормам щодо протипожежних відстаней між житловим будинком літ.А розташованим на території домоволодіння АДРЕСА_1 та житловим будинком розташованим на території суміжного домоволодіння АДРЕСА_6 . Перешкоди для співвласників, пов`язані з самовільним будівництвом, в користуванні загальним двором домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні. 
Висновком №56 експертного будівельно-технічного дослідження, складеному 02.09.2016 року за заявою відповідача  ОСОБА_2  встановлено, що покриття будівель та споруд, технічний стан конструкції будівельних конструкцій недобудованої будівлі за адресою:  АДРЕСА_1 , відповідає категорії І- нормальний стан. Технічний стан будівельних конструкцій недобудованої будівлі відповідає вимогам безпечної експлуатації, насамперед, технічним вимогам ДБН В.1.2-11-2008. Система забезпечення надійності та безпеки будівельних об`єктів. Основні вимоги до будівель і споруд. Вплив конструкцій недобудованої будівлі на сусідні будівлі та споруди, а також на сусідні домоволодіння відсутній. 
Доводи позивача про те, що внаслідок самочинного будівництва ОСОБА_2 для неї створені перешкоди у користуванні частиною загального двору та частиною земельної ділянки домоволодіння, колегія суддів відхиляє. 
Порушення протипожежних відстаней між житловим будинком літ.А розташованим на території домоволодіння  АДРЕСА_1  та житловим будинком розташованим на території суміжного домоволодіння  АДРЕСА_6  не можна вважати тим істотним порушенням прав позивача на користування земельною ділянкою та житловим будинком, що є підставою для знесення самовільно збудованих відповідачем будинку літ.Р, прибудови літ. «Р/З», а також теплиці літ. «І», теплиці літ. «О», які не є самовільно збудованими  спорудами, оскільки ці  споруди, як встановлено висновками експертів відповідають будівельним нормам в частині технічного стану конструктивних елементів будівлі. Технічний стан конструкцій житлового будинку літ.Р, сіни літ.Р/З оцінюється як нормальний, відсутні дефекти та пошкодження, які перешкоджають нормальній експлуатації або знижують несучу здатність або довговічність. Перешкоди для співвласників, пов`язаних з самовільним будівництвом, в користуванні загальним двором домоволодіння, розташованого за адресою:  АДРЕСА_1 , відсутні. Вплив конструкцій недобудованої будівлі на сусідні будівлі та споруди, а також на сусідні домоволодіння, також відсутній. 
знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.
Колегія суддів повністю погоджується із висновком суду першої інстанці, що позивачем не доведено достовірними та переконливими доказами, що порушення протипожежних відстаней впливають або явно порушують її права на безпечне користування власною земельною ділянкою та житловим будинком, що може бути законною підставою для знесення самовільно збудованих споруд, яка є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.
З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 про усунення перешкод шляхом знесення самочинно збудованих споруд-будинку літ.Р, прибудови літ. «Р/З», а також теплиці літ. «І», теплиці літ. «О», які не є самовільно збудованими спорудами, оскільки зазначені позивачем порушення, допущенні відповідачем при будівництві цих споруд не є достатніми підставами для їх знесення. 
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна правова оцінка, а зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга сторони відповідача підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст постанови складено 23 грудня 2020 року.

Головуючий:
Судді: