ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

22 вересня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/11027/19	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Коршуна А.О. (доповідач),
                               суддів:  Чередниченка В.Є., Панченко О.М.,     
за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.  
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу 	 Дніпровської митниці Дермитслужби	
на рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від 18.02.2020   року у справі №160/11027/19 	
за  позовом:	Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» 	
до: про:	Дніпровської митниці Дермитслужби  визнання протиправними та скасування рішень 	

ВСТАНОВИВ:

 06.11.2019р. Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі – ПрАТ «ПІВНГЗК») звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпропетровської митниці  ДФС про визнання протиправними та скасування рішень про визначення митної вартості товарів, карток відмови у митному оформленні / а.с. 5-17 том 1/. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.12.2019р.  за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження в адміністративній справі №160/11027/19 та справу призначено до судового розгляду / а.с. 1-2 том 1/. 
Позивач, посилаючись у позовній заяві на те, що в межах укладеного між ним та іноземною компанією Global Technology Group, Ltd (New York, USA, продавець)   зовнішньоекономічного контракту  №103036/1489 від 13.11.2017р., продавець відповідно до умов контракту та на підставі супровідних документів, у тому числі відповідних інвойсів (INVOICE) на кожну партію товару , на умовах поставки DАР, UA Кривий Ріг. здійснив поставку партій товару на адресу позивача, яким у свою чергу, з метою  митного оформлення було 06.05.2019р. подано митні декларації (далі – МД) №UА110080/2019/002972 та № UА110080/2019/002973 на товар : «- частини ходових коліс вантажних автомобілів: 815-051-0112-09А RІМЕХ обод в зборі 24.00-51/6.0 для самоскидів Белаз комплектація: основа ободу, 2 бортових кільця, посадочне кільце, замочне кільце, клапан Defuzer, призначений для експлуатації на великовантажних кар`єрних самоскидах спільно з великогабаритною шиною розмірністю 24.00-51, діаметр ободу 51", шина ободу 24". Матеріал виготовлення - сталь легована низьковуглецева, поставляється для власних виробничих потреб, не для військового призначення»,  разом з усіма документами, які підтверджують митну вартість задекларованого товару, яка була визначена позивачем за ціною договору (контракту), але митним органом, через виявлені у поданих позивачем документах розбіжності, було запропоновано надати додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості, і після отримання від декларанта повідомлення щодо відсутності додаткових документів на підтвердження заявленої ним митної вартості товарів за вищезазначеними МД,  митним органом 07.05.2019р. було прийнято рішення про визначення митної вартості товарів від № UA110000/2019/100026/2, № UA110000/2019/100027/2, якими за резервним методом - визначено вартість    товару у загальній сумі 127200,74 доларів США та 95 400,56 доларів США (відповідно) та сформовано картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110080/2019/00107, № UA110080/2019/00106. Позивач вважає прийняті відповідачем рішення про визначення митної вартості  та картки відмови необґрунтованими та безпідставними, оскільки ним як декларантом були надані усі необхідні документи для ідентифікації визначення вартісних показників товару та підтвердження розміру ціни, сплаченої за товар, для здійснення митної оцінки товару саме за методом №1, тобто за ціною контракту №103036/1489 від 13.11.2017р. щодо ввезеного на митну територію України товару, а у митного органу, навпаки, були відсутні підстави для відмови позивачу в митному оформленні товару за основним методом і переходу до резервного, тому вважає прийняті відповідачем рішення необґрунтованими та безпідставними і просив суд визнати протиправними та скасувати: - рішення про коригування митної вартості (далі – рішення) № UA110000/2019/100026/2, № UA110000/2019/100027/2 від 07.05.2019р. та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110080/2019/00107, № UA110080/2019/00106.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.12.2019р.  у справі №160/11027/19 здійснено процесуальне правонаступництво та замінено відповідача - Дніпропетровську митницю  ДФС, на правонаступника – Дніпровською митницею Держмитслужби (далі – митниця) / а.с. 148-149 том 1/.
Рішенням    Дніпропетровського  окружного   адміністративного   суду   від   18.02.2020р. у справі №160/11027/19 адміністративний позов задоволено; визнано протиправними та скасовано рішення Дніпропетровської митниці ДФС про визначення митної вартості №UA110000/2019/100026/2, №UA110000/2019/100027/2 від 07.05.2019р.; визнано протиправними та скасовано картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів, транспортних засобів комерційного призначення №   UA110080/2019/00107, №UA110080/2019/00106, прийняті Дніпропетровською митницею ДФС. / а.с. 234-242 том 1/
Відповідач, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу / а.с. 2-8 том 2/, у якій посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи було зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до постановлення ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції від 18.02.2020 р. скасувати та постановити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні заявлених ним позовних вимог у повному обсязі. 
Адміністративна справа №160/11027/19, разом з матеріалами вищезазначеної апеляційної скарги відповідача, надійшли до Третього апеляційного адміністративного суду 13.04.2020р.  / а.с. 1 том 2/. 
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 14.04.2020р.   у справі №160/11027/19   апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби на рішення суду першої інстанції від 18.02.2020р. у цій справі залишено без руху і заявнику апеляційної скарги надано строк для усунення зазначених у ухвалі суду недоліків апеляційної скарги /а.с. 13 том 2/.
У встановлений судом, з урахуванням ухвали суду апеляційної інстанції від 06.05.2020р. у цій справі / а.с. 20 том 2/, строк  відповідачем недоліки апеляційної скарги було усунуто /а.с. 23-26 том 2/ та ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 02.06.2020р.   у справі №160/11027/19 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дніпровської митниці Держмитслужби на рішення  Дніпропетровського  окружного   адміністративного   суду   від   18.02.2020 р. у справі №160/11027/19  /а.с.28 том 2 / та апеляційний розгляд справи у судовому засіданні призначено на 13 годин 30 хвилин 30.06.2020р. / а.с. 29 том 2/, про що судом у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та строк було повідомлено учасників справи /а.с. 30-33 том 2/.
Позивач, у письмовому відзиві на апеляційну скаргу / а.с. 38-47 том 2/, заперечував проти доводів апеляційної скарги та посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи було повно з`ясовано усі обставини справи, які мали значення для її вирішення, надано оцінку усім письмовим доказам, що були надані суду учасниками справи під час її розгляду, та постановлено у справі рішення без порушень норм чинного законодавства, просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 18.02.2020  р. залишити без змін. 
За клопотаннями представника позивача 30.06.2020р. розгляд справи у судовому засіданні було відкладено на  13-00 годин 21.07.2020р.  / а.с. 34,56 том 2/, та 21.07.2020р. на 13 годи 30 хвилин 11.08.2020р. / а.с. 60,69 том 2/, про що судом було повідомлено учасників справи у встановлений чинним процесуальним законодавством порядок та строки.
У судове засідання 11.08.2020р. представники учасників справи не з`явились / а.с. 7 том 2/, позивач та відповідач про день, годину та місце розгляду цієї справи апеляційним судом повідомлені належним чином / а.с. 70-73 том 2/. Відповідач надав суду письмове клопотання  / а.с. 74 том 2/, у якому просив розглянути справу у відсутність свого представника. Позивач про поважність причин не явки свого представника, або про можливість розгляду справи у відсутність свого представника, суд у встановленому законом порядку не повідомив. За таких обставин розгляд цієї справи у судовому засіданні було перенесено на 13-00 годин 22.09.2020р. / а.с. 76 том 2/, про що судом було повідомлено учасників справи у встановлений чинним процесуальним законодавством порядок та строки   / а.с. 76-7 том 2/.
У судове засідання представники учасників справи не з`явились. Колегія суддів враховуючи, що учасники справи належним чином повідомлені про день, годину та місце розгляду справи, вважає можливим розглянути справу у відсутність представників учасників справи за наявними в матеріалах справи доказами. 
Перевіривши у судовому засіданні доводи апеляційної скарги, матеріали справи та прийняте судом першої інстанції рішення у даній справі в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.
Під час розгляду даної справи, як судом першої інстанції, так і апеляційним судом встановлено, що в межах укладеного між ПрАТ «ПІВНГЗК», позивач у справі,  та іноземною компанією  Global Technology Group, Ltd (New York, USA, продавець)   зовнішньоекономічного контракту  №103036/1489 від 13.11.2017р. ( з урахуванням специфікацій №2 до нього, яка є невід`ємною частиною контракту) / а.с. 38-44 том 1/, продавець відповідно до умов контракту та на підставі супровідних документів, у тому числі відповідних інвойсів (INVOICE) на кожну партію товару , на умовах поставки DАР, UA Кривий Ріг, здійснив поставку партій товару на адресу позивача, яким у свою чергу, з метою  митного оформлення було 06.05.2019р. подано відповідачу МД  №UА110080/2019/002972 та № UА110080/2019/002973 на товар : «- частини ходових коліс вантажних автомобілів: 815-051-0112-09А RІМЕХ обод в зборі 24.00-51/6.0 для самоскидів Белаз комплектація: основа ободу, 2 бортових кільця, посадочне кільце, замочне кільце, клапан Defuzer, призначений для експлуатації на великовантажних кар`єрних самоскидах спільно з великогабаритною шиною розмірністю 24.00-51, діаметр ободу 51", шина ободу 24". Матеріал виготовлення - сталь легована низьковуглецева, поставляється для власних виробничих потреб, не для військового призначення» / а.с. 18-21 том 1/, у яких митна вартість задекларованого товару була визначена декларантом за методом №1 – тобто за ціною контракту, та ні підтвердження  заявленої ним митної вартості позивачем було надано митниці разом із МД: - сертифікат якості б/н від 12.02.2019р.; пакувальні листи б/н від 12.02.2019р.; рахунки-фактури (інвойси) № GТ-7746-2 та № GТ-7746-3 від 12.02.2019р.; коносамент №    НLСUBSC1902ВСUМ6 від 09.02.2019р.; транспортні накладні № 5845 від 03.05.2019р.,    №    0114 від 03.05.2019р.; сертифікат про походження товару б/н від 12.02.2019р.; комерційну пропозицію від 21.12.2018р.; висновок про вартісні характеристики, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 221/94 від 06.05.2019р.; зовнішньоекономічний договір (посередницький) № 103036/1489 від 13.11.2017р.; доповнення до договору № 2 від 24.12.2018р.; специфікацію № 2 від 24.12.2018р., додаткову угоду № 9 від 14.11.2018р.; листи № 10/04 від 10.04.2019р., № 208/63 від 11.04.2019р., № 217/63 від 16.04.2019р., № 222/63 від 17.04.2019р., б/н від 26.04.2019р., б/н від 11.04.2019р.; протокол тендерного комітету № 2525тк від 15.11.2019р.; технічний опис від 08.04.2019р.; копію митної декларації країни відправлення б/н від 09.02.2019р. /а.с.30-81 том 1/.
Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості останньою виявлені розбіжності у наданих документах, що стало підставою для витребування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості товару, і після повідомлення декларантом  щодо відсутності додаткових документів на підтвердження заявленої ним митної вартості товарів за вищезазначеними МД,  митним органом 07.05.2019р. було прийнято рішення про визначення митної вартості товарів від № UA110000/2019/100026/2, № UA110000/2019/100027/2, якими за резервним методом - визначено вартість  товару у загальній сумі 127200,74 доларів США та 95 400,56 доларів США (відповідно) /а.с. 26-29 том 1/ та сформовано картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110080/2019/00107, № UA110080/2019/00106 /а.с. 22-25 том 1/, і саме ці рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є предметом оскарження у цій адміністративній справі.
При цьому необхідно зауважити, що під час розгляду цієї справи відповідач, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень,  у якості обґрунтування необхідності та правомірності прийняття ним рішень, які є предметом оскарження у цій справі, посилався на наявність розбіжностей у поданих позивачем на підтвердження заявленої ним митної вартості задекларованого товару  документах, які зробили неможливим визначення певних складових частин митної вартості оцінюваних товарів, наслідком чого стала неможливість застосування обраного декларантом способу визначення митної вартості задекларованих товарів за основним методом – за ціною контракту щодо товарів, які імпортуються, та необхідність коригування митної вартості із застосуванням резервного методу визначення митної вартості.   
Спірні відносини, що виникли між сторонами у даній адміністративній справі з приводу здійснення митного оформлення товарів, справляння митних платежів врегульовано нормами Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012 року).
Так ч. 1 ст.  246 МК України передбачено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
За правилами ст.  248 цього ж Кодексу - митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Положеннями ст. 257 МК України передбачено, що  декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Аналіз положень ст. ст. 49, 50 МК України дає можливість зробити висновок про те, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, і відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці, і міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (далі - GAТТ).
Відповідно до ч. 2 статті VII GAТТ - оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.
Статтями  49-58 Митного кодексу України   визначено повноваження митного органу щодо контролю за правильністю визначення митної вартості, а також порядок та спосіб реалізації таких повноважень. Так, митний орган зобов`язаний перевіряти складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також у відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору. При цьому, митний орган має право відійти від наведених у даних нормах матеріального права законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи, лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.
Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України визначено в ст.57 Митного кодексу України, якою передбачено що:
1. Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні:
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
ґ) резервний.
2. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
3. Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
4. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
5. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
6. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
7. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
8. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Статтею 64 Митного кодексу України передбачено, що за резервним методом митна вартість визначається : 
1. У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
2. Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
3. Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:
1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;
2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;
3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;
4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;
5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;
6) мінімальної митної вартості;
7) довільної чи фіктивної вартості.
4. У разі якщо ця стаття застосовується митним органом, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.
Сукупний аналіз положень ч. 3 ст.   53, ч.ч. 1, 2 та 5 ст.   54, ст.   58 Митного кодексу України   дає підстави зробити висновок про те,  що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у   статті 58 Митного кодексу України, та має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.
З наданих суду копій рішень відповідача, про коригування митної вартості товарів /а.с. 26-27,28-29 том 1 /, які є предметом оскарження у цій справі, вбачається, що  підставою для їх прийняття є результат опрацювання всіх поданих декларантом документів, в ході якого встановлено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів , а саме те, що стосується – країни відправлення та походження товару, вартості транспортуванням ( з урахуванням наявності перевантаження товару).
Так під час митного оформлення задекларованих за вищезазначеними МД позивачем товарів, які поставлені у межах контракту  №103036/1489 від 13.11.2017р., декларантом надано документи на підтвердження заявленої ним у МД №UА110080/2019/002972 та № UА110080/2019/002973 митної вартості товарів, а саме: сертифікат якості б/н від 12.02.2019р.; пакувальні листи б/н від 12.02.2019р.; рахунки-фактури (інвойси) № GТ-7746-2 та № GТ-7746-3 від 12.02.2019р.; коносамент №  НLСUBSC1902ВСUМ6 від 09.02.2019р.; транспортні накладні № 5845 від 03.05.2019р.,  №  0114 від 03.05.2019р.; сертифікат про походження товару б/н від 12.02.2019р.; комерційну пропозицію від 21.12.2018р.; висновок про вартісні характеристики, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 221/94 від 06.05.2019р.; зовнішньоекономічний договір (посередницький) № 103036/1489 від 13.11.2017р.; доповнення до договору № 2 від 24.12.2018р.; специфікацію № 2 від 24.12.2018р., додаткову угоду № 9 від 14.11.2018р.; листи № 10/04 від 10.04.2019р., № 208/63 від 11.04.2019р., № 217/63 від 16.04.2019р., № 222/63 від 17.04.2019р., б/н від 26.04.2019р., б/н від 11.04.2019р.; протокол тендерного комітету № 2525тк від 15.11.2019р.; технічний опис від 08.04.2019р.; копію митної декларації країни відправлення б/н від 09.02.2019р. /а.с.30-81 том 1/, при цьому необхідно зазначити що надані позивачем документи містили достовірні  числові дані, які підтверджували заявлену митну вартість товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються та відповідали вимогам ч.4,5 ст. 58 Митного кодексу  України.
Щодо тверджень відповідача про те, що  надана позивачем копія експортної декларації не є митною декларацією країни відправлення оскільки містить відомості про відправника Global Technology Group, Ltd (New York, USA), відмінного від заявленого декларантом – Network America Lines (Canada), дає підстави  для сумніву у достовірності митної вартості колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на те, що митницею у даному випадку не враховано особливості вивезення товару із зони вільної торгівлі НАФТА (North American Free Trade Agreement, NAFNA), яка створена на підставі угоди між США, Канадою та Мексикою, тому вимога щодо надання експортної митної декларації країни відправлення об`єктивно не могла бути виконана декларантом.
Також доводи митниці про неврахування такої складової митної вартості як оплата транспортно-експедиційних послуг, у зв`язку із перевантаженням товарів, що переміщувались у контейнерах з морського судна Valencia Express на Аllergy у порту Tanger Med на судно Fritz Reuter у порту Ріraeus, не можуть бути прийняті до уваги з огляду на те, що поставка задекларованого товару здійснювалась на умовах поставки DАР Кривий Ріг тому у позивача (декларанта) був відсутній обов`язок несення таких витрат, і позивач фактично не здійснював витрати на оплату таких послуг, що свідчить про те, що  надані декларантом відомості були достовірними та не мали викликати у митного органу сумнівів. При цьому також необхідно враховувати, що витрати за транспортно-експедиційні послуги не є банківськими витратами.
Під час розгляду цієї справи відповідач зазначав, що фактично при поставці товару була надана знижка, яка не мала впливати на зменшення митної вартості, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що заявлена позивачем митна вартість є ціною, що була фактично сплачена за товари, ціна одиниці товару сформована з урахуванням придбання у одного покупця централізовано тендерним комітетом компанії «Метінвест Холдінг» одразу для трьох гірничо-збагачувальних комбінатів, отже, заявлена декларантом ціна не оцінюється судом як отримана із винятковою знижкою чи іншим зменшенням звичайної конкурентної ціни.
З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, твердження митного органу про те, що позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари, а розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару, і у цьому  випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.
І така правова позиція відповідає правовому висновку, висловленому Верховним Судом у постанові від 08.02.2019р. у справа № 825/648/17 (провадження №    К/9901/16592/18)
При цьому необхідно враховувати, що наявність у автоматизованій системі аналізу та управління ризиками митного органу інформації, що товар, який задекларовано позивачем, розмитнювався ним раніше за вищою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, оскільки ця система не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар, а митне законодавство прямо не встановлює таких підстав, і наявність такої інформації у системі митниці не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару. 
Таким чином, встановлені під час розгляду справи обставини спростовують висновки митного органу щодо сумнівів у визначеній митній вартості товару, оскільки у наданих позивачем документах відсутні розбіжності, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів,    у зв`язку з чим, вбачається безпідставність відмови митним органом позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, враховуючи що відповідачем не наведено доказів того, що документи, подані для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, що у свою чергу з урахуванням того, що декларантом - позивачем у справі, під час здійснення митного оформлення партій товару, які надійшли йому в межах контракту №103036/1489 від 13.11.2017р., за вищенаведеними ЕМД,  для підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості  були подані всі документи, передбачені ч.2 ст. 53 МК України, умовами договору – контракту №103036/1489 від 13.11.2017р., у межах якого здійснено поставку партій задекларованого за кожного  МД товару, які дозволяють визначити митну вартість цього товару за ціною договору (метод №1),  а  відповідачем у справі в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України не було доведено існування розбіжностей, які викликали в нього обґрунтовані сумніви у правильності визначення позивачем митної вартості  задекларованого товару,  а відтак доводи відповідача щодо наявності розбіжностей у наданих декларантом документах та про неможливість встановлення відповідності заявленої митної вартості товарів митній вартості товару за умовами договору є безпідставними.
При цьому необхідно зазначити, що аналіз положень ч. 3 та ч. 4 ст. 53 МК України дає можливість зробити висновок про те, що право органу доходів і зборів на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно ч. 2 цієї статті МК України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість, але витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України, а ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічний правовий висновок з приводу застосування вищенаведених положень МК України викладено у постановах Верховного Суду від 21.05.2019р. у справі №804/3411/18, від 28.05.2019р. у справі №160/7893/18, від 25.06.2019р. у справі №804/744/18.
Аналіз вищевикладених норм права та фактичних обставин свідчить про те, що відповідачем необґрунтовано прийнято рішення про коригування митної вартості задекларованого позивачем товару за резервним методом визначення митної вартості (методом №6) , із посиланням  на ненадання декларантом всіх документів, оскільки відповідачем, всупереч законодавчо встановлених вимог, не було підтверджено факт обґрунтованості сумнівів у достовірності поданих позивачем відомостей про митну вартість товару, які, що було встановлено судом під час розгляду даної справи під час вивчення письмових доказів, підтверджують митну вартість товарів та відповідають характеру угоди,  тому колегія суддів вважає, що відповідачем у справі, який у спірних правовідносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, в порушення вимог ст. 77 КАС України, під час розгляду даної справи не було доведено правомірності застосування обраного ним методу для коригування митної вартості задекларованого позивачем товару, що свідчить про те, що оскаржувані позивачем рішення Дніпропетровської  митниці ДФС (правонаступником якої є Дніпровська митниця Держмитслужби) про визначення митної вартості товарів прийняті митним органом безпідставно та з порушенням норм чинного законодавства, і  суд першої інстанції зробив правильний висновок стосовно обґрунтованості заявлених позивачем вимог і постановив у справі правильне рішення про задоволення заявлених позивачем  позовних вимог у повному обсязі. 
Приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи об`єктивно, повно та всебічно з`ясовано усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення  даної справи, та застосовано до правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі, норми матеріального права, які регулюють саме ці правовідносини, зроблено  правильний висновок про те, що заявлені позивачем у даній справі позовні вимоги підлягають задоволенню та прийнято обґрунтоване рішення щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі, і  оскільки апеляційним судом під час розгляду даної справи не було встановлено порушень чи неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б потягли за собою скасування чи зміну оскаржуваної судового рішення, тому колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 18.02.2020  р.  у даній адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі відповідача, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки ним доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального  права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у даній справі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 310,315,316,321,322 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської митниці Дермитслужби -  залишити без задоволення. 
Рішення   Дніпропетровського   окружного    адміністративного    суду   від   18.02.2020  р. у справі №160/11027/19  – залишити без змін. 
Постанова  суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у строки та в порядку, які встановлені ст.ст. 329,331 КАС України.
                    Повний текст виготовлено та підписано – 12.10.2020р.  
   
Головуючий - суддя                                                                      А.О. Коршун 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко