Постанова
Іменем України 
 
11 листопада 2020 року
м. Київ
 
справа № 755/12862/16-ц
 
провадження № 61-23073 св 19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Білоконь О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач),              Сакари Н. Ю.,
 
учасники справи:
позивач - публічне акціонерне товариство «Універсал банк»;
відповідачі:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 18 листопада 2019 року у складі судді  Писаної Т. О., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.              Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У серпні 2016 року публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
 
Позовна заява мотивована тим, що 16 листопада 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (далі - ВАТ «Універсал Банк»), правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», і ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 80 000 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,45 % на рік, з кінцевим терміном повернення кредиту до 10 вересня 2028 року.
13 березня 2015 року між ПАТ «Універсал Банк» і ОСОБА_2 укладено договір поруки, згідно з яким остання поручилася перед кредитором за належне виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором від 16 листопада 2007 року.
У зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором від 16 листопада 2007 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 26 205,95 дол. США, що за курсом Національного банку України (далі - НБУ) становить 650 169,61 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 22 772,97 дол. США, що за курсом НБУ становить 564 997,38 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 3 432,98 дол. США, що за курсом НБУ становить 85 172,22 грн.
Ураховуючи викладене, ПАТ «Універсал Банк» просило суд стягнути солідарно зі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором від 16 листопада 2007 року у загальному розмірі 26 205,95 дол. США, що за курсом НБУ становить 650 169,61 грн.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31 серпня 2016 року у складі судді Гаврилової О. В. відкрито провадження у справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
 
Відкриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що позовна заява відповідає вимогам статей 119-120 ЦПК України 2004 року. Підстав, передбачених статтею 121 ЦПК України 2004 року для залишення позовної заяви без руху, а також підстав, передбачених статтею 122 ЦПК України 2004 року для відмови у відкритті провадження у справі немає. Справа підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 листопада 2019 року у прийнятті до розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 31 серпня 2016 року у справі за позовом ПАТ «Універсал банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено та повернуто особі, яка подала апеляційну скаргу. 
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що подана ОСОБА_1 апеляційна скарга на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 31серпня 2016 року не підписана скаржником, що є підставою для повернення апеляційної скарги з підстав, передбачених пунктом 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У грудні 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення й передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 28 грудня 2019 року касаційне провадження у вказаній справі відкрито та витребувано цивільну справу 755/12862/16-ц із Дніпровського районного суду м. Києва. 
 
У січні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала апеляційного суду порушує його права і свободи, у тому числі право на справедливий суд та створює перешкоди для реалізації гарантованого йому права на апеляційне оскарження, яке передбачене Конституцією України, тобто відбулось порушення судом його прав і свобод, створено перешкоди для їх реалізації.
 
Відзив на касаційну скаргу не надійшов. 
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31 серпня 2016 року відкрито провадження у справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
 
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, 11 листопада 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 листопада 2019 року у прийнятті до розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 31 серпня 2016 року у справі за позовом ПАТ «Універсал банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено та повернуто особі, яка подала апеляційну скаргу. 
 
Повертаючи апеляційну скаргу, апеляційний суд виходив з того, що подана ОСОБА_1 апеляційна скарга на ухвалу Дніпровського районного суду міста Київ від 31серпня 2016 року не підписана скаржником, що є підставою для повернення апеляційної скарги з підстав, передбачених пунктом 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.
 
2.    Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі в редакції до наведених змін) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Згідно з вимогами частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з дотриманням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
За приписами частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
 
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
 
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
 
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
 
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
 
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
 
Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською комісією на 86-му пленарному засіданні, м. Венеція,                                 25-26 березня 2011 року).
 
Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.
 
Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. The Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, § 33).
 
У пункті 8 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
 
Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
 
Частиною третьою статті 356 ЦПК України (тут і далі - у редакції, чинній на час постановлення ухвали судом апеляційної інстанції) встановлено, що апеляційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи. 
 
Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.
 
Встановивши, що подана ОСОБА_1 апеляційна скарга на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 31 серпня 2016 року не підписана скаржником, суд апеляційної інстанції правильно застосував норму пункту 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України та дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для повернення апеляційної скарги заявникові.
 
При цьому, колегія суддів зазначає, що право на апеляційне оскарження ОСОБА_1 може реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
 
З цих підстав доводи касаційної скарги щодо обмеження відповідачу доступу до правосуддя є безпідставними.
 
Згідно з частиною третьою статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.  
 
З огляду на вищевказане колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції залишити без змін, оскільки доводи касаційної скарги правильного висновку суду апеляційної інстанції не спростовують.
 
Керуючись статтями 400, 401, 406, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Ухвалу Київського апеляційного суду від 18 листопада 2019 року залишити без змін. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           О. М. Осіян
 
О. В. Білоконь 
 
Н. Ю. Сакара