П О С Т А Н О В А
                               І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
 
 28 грудня 2020року                                                                                             м. Київ
         
Справа № 378/1093/20
Провадження: № 22-ц/824/15876/2020
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О., 
суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.,
секретар Гулієв М.Д.о,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Поліщука Павла Павловича в інтересах ОСОБА_1 
на ухвалу Ставищенського районного суду Київської області від 09 листопада 2020 року, постановлену  під головуванням судді Марущак Н.М., 
у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксана Анатоліївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, повернення безпідставно стягнутих коштів,
  
                                                 в с т а н о в и в :
 
У листопаді 2020 року  ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що під час вчинення приватним нотаріусом Харою Н.С. виконавчого напису № 19624 04 червня 2020 року було допущено грубе порушення встановленого законом порядку його вчинення. Зокрема, такий напис вчинено на підставі п. 2 постанови КМУ № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», який визнаний незаконним та нечинним Київським апеляційним адміністративним судом 22.02.2017 року. Застосуванню підлягала постанова КМУ «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. Зважаючи на те, що місцем виконання виконавчого напису є її місцезнаходження, ОСОБА_1 на підставі ч. 12 ст. 28 ЦПК України звернулась з даним позовом до Ставищенського районного суду Київської області.
УхвалоюСтавищенського районного суду Київської області від 09 листопада 2020 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 .
Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Поліщук П.П. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що визначаючи підстави позову, суд повинен перевірити, на підставі яких фактів і норм закону позивач просить про захист свого права. Предметом даного позову є визнання виконавчого напису № 19624 від 04.06.2020 року таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно стягнених коштів. Водночас предметом позову, який ухвалою Ставищенського районного суду Київської області від 20.10.2020 року передано на розгляд до Подільського районного суду м. Києва, є захист прав споживачів, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стягнення безпідставно стягнених коштів та стягнення моральної шкоди. Звертає увагу, що у переданій до Подільського районного суду м. Києва позовній заяві скаржник заявляв вимоги також про захист його прав як споживача та стягнення моральної шкоди і обґрунтував заявлені вимоги іншими, а ніж в даній позовній заяві, підставами. Тобто, предмет і підстави вказаних позовів не є ідентичними.
Ухвалами Київського апеляційного суду від 07 грудня 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи булиповідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе розглянути справу за їх відсутності.
З метою повного та всебічного розгляду порушеного скаржником питання судом апеляційної інстанції було витребувано із Подільського районного суду м. Києва копію позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксана Анатоліївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стягнення суми та відшкодування моральної шкоди. 
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 186 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Необхідність застосування пункту 3 частини першої статті 186 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів,   в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову.
Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто,коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.
Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто, яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.
Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив із того, що у провадженні Подільського районного суду м. Києва перебуває справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Судом першої інстанції було встановлено, що ухвалою Ставищенського районного суду Київської області від 20.10.2020 позовну заяву  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна та Приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Клітченко Оксана Анатоліївна, про захист прав споживачів, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стягнення безпідставно стягнених коштів та моральної шкоди та заяву ОСОБА_1 про забезпечення вказаного позову передано на розгляд до Подільського районного суду м. Києва.
Як убачається із матеріалів справи, предметом позову у справі № 378/1037/20 є вимога ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стягнення суми та відшкодування моральної шкоди на підставі положень ЗУ «Про захист прав споживачів». 
У цій справі предметом позову є вимога про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, повернення безпідставно стягнутих коштів на підставі ст. 1212 ЦК України.
Аналіз змісту наведених позовних вимог дає підстави дійти висновку про те, що у цій справі та у справі № 378/1037/20 предмети позовів є тотожними, оскільки основною вимогою позивачки ОСОБА_1 у поданих нею позовних заявах є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Окрім того, у даних позовах повністю збігаються сторони (учасники справи). Тексти позовних заяв у обох справах в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є аналогічними.
Використання інших способів захисту для задоволення похідних вимог про відшкодування коштів, які були стягнуті на підставі оспорюваного виконавчого напису, не створює нового предмету позову у цій справі, оскільки за своєю суттю матеріально-правова вимога позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, залишається незмінною.
Оспорюючи законність вчиненого виконавчого напису як у цій справі, так і у справі № 378/1037/20, що перебуває на розгляді у Подільському районному суді м. Києва, позивачка посилається на одні і ті ж підстави, зокрема, на не застосування нотаріусом постанови КМУ «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року, яка, на думку ОСОБА_1 , підлягала застосуванню.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів доходить висновку про те, що подання ОСОБА_1 позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, повернення безпідставно стягнутих коштів фактично свідчить про намагання позивачки добитися нового слухання справи та нового її вирішення, що не відповідає принципу юридичної визначеності.
Розгляд позову у цій справі буде мати наслідком порушення принципу res judicata - остаточності рішень суду, оскільки розглядаючи вимоги ОСОБА_1 , суду необхідно буде здійснити переоцінку обставин, які будуть встановлені Подільським районним судом м. Києва, або навпаки.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у відкритті провадження за пред`явленим ОСОБА_1 , оскільки у провадженні Подільського районного суду м. Києва є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, оскільки спростовуються матеріалами справи, та не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Поліщука П.П. в інтересах ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Ставищенського районного суду Київської області від 09 листопада 2020 року - залишенню без змін.
 
Керуючись ст.ст.  367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу адвоката Поліщука Павла Павловича в інтересах ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Ухвалу Ставищенського районного суду Київської області від 09 листопада 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з підстав, визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України.   

 
Головуючий                                                                                            Т.О. Невідома

Судді                                                                                                         Д.Р. Гаращенко

                                                                                                              А.А. Пікуль