ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року 
м. Київ
справа № 826/15659/18
адміністративне провадження № К/9901/35734/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Яковенка М. М.,
суддів - Дашутіна І. В., Шишова О. О.,
розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу №  826/15659/18
за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства «Солді і Ко» до Офісу великих платників податків ДФС про визнання недійсною податкової консультації, зобов`язання вчинити дії,
за касаційною скаргою Офісу великих платників податків ДПС на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду (склад колегії суддів: Беспалов О. О., Ключкович В. Ю., Парінов А. Б.) від 21 листопада 2019 року,
УСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ
1. У вересні 2018 року ПрАТ «Солді і Ко» звернулося до суду з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків ДФС, в якому просило:
- визнати недійсною податкову консультацію Офісу великих платників податків ДФС, що оформлена листом 30 серпня 2018 року № 3768/ІПК/28-10-01-03-11;
- зобов`язати Офіс великих платників податків ДФС, з урахуванням висновків суду по цій справі, надати ПрАТ «Солді і Ко» індивідуальну податкову консультацію за зверненням на отримання індивідуальної податкової консультації в письмовій формі від 01 серпня 2018 року № 0768. 
2. Вимоги адміністративного позову мотивовано тим, що оформлена листом № 3768/ІПК/28-10-01-03-11 від 30 серпня 2018 року податкова консультація Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби суперечить нормам Податкового кодексу України.
Позивач вважає, що він не є платником земельного податку та не повинен сплачувати такий податок щодо земельної ділянки площею 268,42 м2 по бульвару Центральному, 23 в місті Запоріжжя, тому що безпосереднім платником земельного податку в цьому випадку буде виступати особа, щодо якої здійснено державну реєстрацію прав на всю земельну ділянку під багатоквартирним будинком з урахуванням прибудинкової території (установа або організація, яка здійснює управління багатоквартирним будинком державної або комунальної власності; об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, яке є суб`єктом реєстрації відповідно до рішення співвласників), з моменту такої реєстрації прав особи на земельну ділянку.
Позивач зазначив, що не може самостійно виділити пропорційну частку із вказаної земельної ділянки та провести державну реєстрацію, оскільки вся земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності співвласників багатоквартирного будинку, а виділення в натурі із спільного майна багатоквартирного будинку заборонено законодавством.
3. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2019 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.
4. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2019 року задоволено апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Солді і Ко».
Скасовано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2019 року та ухвалено нове рішення, яким задоволено позовні вимоги приватного акціонерного товариства «Солді і Ко».
Визнано протиправною та скасовано індивідуальну податкову консультацію від 30 серпня 2018 року № 3768/ІПК/28-10-01-03-11.
Зобов`язано Офіс великих платників податків ДФС з урахуванням висновків, викладених у даній справі, надати індивідуальну податкову консультацію приватному акціонерному товариству «Солді і Ко» за зверненням на отримання індивідуальної податкової консультації в письмовій формі від 01 серпня 2018 року № 0768.
Стягнуто з Офісу великих платників податків ДФС за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати зі сплати судового збору на користь приватного акціонерного товариства «Солді і Ко» у розмірі 8810, 00 гривень.
5. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, 19 грудня 2019 року Офіс великих платників податків ДФС звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2019 року, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2019 року залишити в силі.
6. Ухвалою Верховного Суду (у складі колегії суддів: ОСОБА_1., Бившевої Л. І., Хохуляка В. В.) від 24 лютого 2020 року, після усунення недоліків касаційної скарги, відкрито касаційне провадження, встановлено строк для подання відзиву, замінено відповідача у справі - Офіс великих платників податків ДФС його правонаступником - Офісом великих платників податків ДПС та відмовлено в задоволенні клопотання Офісу великих платників податків ДПС про зупинення дії постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2019 року в справі №  826/15659/18.
7. 05 березня 2020 року до Верховного Суду від ПрАТ «Солді і Ко» надійшов відзив на касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС, в якому позивач просить відмовити у задоволенні касаційної скарги, а оскаржуване судове рішення - залишити без змін.
8. На підставі розпорядження в. о. заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду № 2222/0/78-20 від 18 листопада 2020 року призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи, у зв`язку з ухваленням Вищою радою правосуддя рішення від 15 жовтня 2020 року № 2830/0/15-20 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у зв`язку з поданням заяви про відставку».
9. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 24 листопада 2020 року, визначено склад колегії суддів: Яковенко М. М. - головуючий суддя, Дашутін І. В., Шишов О. О.
10. Ухвалою Верховного Суду справу прийнято до свого провадження, закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.
IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
11. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 03 липня 2006 року приватним акціонерним товариством «Солді і Ко» на підставі договору купівлі-продажу об`єкта права комунальної власності було придбано нежитлове приміщення ХVІІ цоколю та першого поверху літ. А-13, загальною площею 577,4 м2 за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, бульвар Центральний, будинок 23.
12. За умовами договору купівлі-продажу разом з приміщеннями до позивача перейшло право на земельну ділянку площею 268,42 м2 по бульвару Центральному, 23 в м. Запоріжжя.
13. 03 серпня 2018 року ПрАТ «Солді і Ко» звернулося до Офісу великих платників податків ДФС із зверненням на отримання індивідуальної податкової консультації в письмовій формі, з таких питань:
- Чи є ПрАТ «Солді і Ко» (ЄДРПОУ 23162981) платником земельного податку у випадку, якщо воно є власником нерухомого майна - нежитлового приміщення ХVІІ цоколю та першого поверху літ. А-13, загальною площею 577,4 м2 за адресою: Запорізька обл., м. Запоріжжя, бульвар Центральний, будинок 23 (багатоквартирний будинок), що розташоване на земельній ділянці площею 268,42 м2 по бульвару Центральному, 23 в місті Запоріжжя, права на яку у ПрАТ «Солді і Ко» не оформлені?
- Чи повинно ПрАТ «Солді і Ко» (єдрпоу 23162981) сплачувати земельний податок у випадку, якщо воно є власником нерухомого майна - нежитлового приміщення ХVІІ цоколю та першого поверху літ. А-13, загальною площею 577,4 м2 за адресою: Запорізька обл., м. Запоріжжя, бульвар Центральний, будинок 23 (багатоквартирний будинок), що розташоване на земельній ділянці площею 268,42 м2 по бульвару Центральному, 23 в місті Запоріжжя, права на яку у ПрАТ «Солді і Ко» не оформлені?
14. За результатом розгляду звернення, Офісом великих платників податків ДФС надано податкову консультацію № 3768/ІПК/28-10-01-03-11 від 30 серпня 2018 року в якій, крім посилань на законодавство, зазначено, що використання земельних ділянок без належного оформлення прав є порушенням норм земельного законодавства.
15. Не погоджуючись із податковою консультацією, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.
IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
16. Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що норми податкового законодавства визначають наявність у власника нежитлових приміщень у багатоповерхових будинках обов`язку щодо сплати земельного податку, незалежно від проведення державної реєстрації прав на земельну ділянку, що знаходиться під нежитловим приміщенням та відсутність у податковій консультації суперечливості нормам або змісту відповідного податку.
17. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позовних вимог, виходив з того, що при наданні індивідуальної податкової консультації не було враховано узагальнюючу консультацію щодо порушених позивачем питань.
18. Апеляційний суд зазначив, що власник нерухомого майна в багатоквартирному будинку, має нарівні з іншими співвласниками нести витрати на утримання будинку пропорційно до своєї частини майна, які можуть включати також передбачену законодавством плату за землю щодо земельної ділянки під таким будинком та прибудинкову територію. При цьому безпосереднім платником плати за землю виступає особа, щодо якої здійснено реєстрацію державних прав на земельну ділянку під будинком та прибудинкову територію (установа або організація, яка здійснює управління багатоквартирним будинком державної або комунальної власності; об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, яке є суб`єктом реєстрації відповідно до рішення співвласників).
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
19. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення у справі.
20. Зокрема, скаржник зазначив, що відповідно вимог податкового законодавства, власник нежилого приміщення (його частки) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно. 
21. Також, скаржник зазначив, що апеляційний суд не розмежував визначення «орендної плати за земельну ділянку та безпосередньо земельного та податкового кодексу», визначив позивача як власника та користувача нежитлових приміщень і при цьому своїм рішенням звільняє його від обов`язку сплати податків, а також не врахував позицію Верховного Суду України висловлену в постанові від 07 липня 2015 року у справі № 21-775а15. 
22. Крім цього, скаржник у касаційній скарзі здійснює виклад обставин справи та надає їм відповідну оцінку, цитує норми матеріального та процесуального права, а також висловлює свою незгоду із оскаржуваним судовим рішенням.
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
23. Враховуючи положення п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №  460-ІХ, а також те, що касаційна скарга на судові рішення у цій справі була подана до набрання чинності цим Законом і розгляд їх не закінчено до набрання чинності цим Законом, Верховний Суд розглядає цю справу у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Отже, застосуванню підлягають положення КАС України у редакції, чинній до 08 лютого 2020 року.
24. Верховний Суд, переглянувши оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, відповідно до частини першої статті 341 КАС України, виходить з такого.
25. Відповідно до пп. 14.1.172, 14.1.1721, 14.1.173 п. 14.1. ст. 14 ПК України податкова консультація - індивідуальна податкова консультація та узагальнююча податкова консультація, що надаються в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Індивідуальна податкова консультація - роз`яснення контролюючого органу, надане платнику податків щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, та зареєстроване в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій.
Узагальнююча податкова консультація - оприлюднення позиції центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, що склалася за результатами узагальнення індивідуальних податкових консультацій, наданих контролюючими органами платникам податків, та/або у разі виявлення обставин, що свідчать про неоднозначність окремих норм такого законодавства.
26. За змістом пункту 52.1 статті 52 ПК України за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно індивідуальні податкові консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.
Звернення платників податків на отримання індивідуальної податкової консультації в письмовій формі повинно містити: найменування для юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові для фізичної особи, податкову адресу, а також номер засобу зв`язку та адресу електронної пошти, якщо такі наявні; код згідно з ЄДРПОУ (для юридичних осіб) або реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку у паспорті); зазначення, в чому полягає практична необхідність отримання податкової консультації; підпис платника податків; дату підписання звернення.
На звернення платника податків, що не відповідає вимогам, зазначеним у цьому пункті, податкова консультація не надається, а надсилається відповідь у порядку та строки, передбачені Законом України «Про звернення громадян».
Уповноважена особа центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, може прийняти рішення про продовження строку розгляду звернення на отримання індивідуальної податкової консультації понад 25-денний строк, але не більше 10 календарних днів, та письмово повідомити про це платнику податків до закінчення строку, визначеного абзацом першим цього пункту.
27. Отже, наведені норми підтверджують висновок про те, що реалізація податковим органом функції щодо надання індивідуальної податкової консультації можлива за умови дотримання платником податків вимог щодо оформлення його звернення.
28. Як встановлено судами попередніх інстанцій та не спростовується відповідачем в касаційній скарзі, позивачем оформлено звернення про надання податкової консультації із дотриманням вимог статті 52 ПК України.
29. За змістом пункту 52.2 статті 52 ПК України індивідуальна податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.
30. Стаття 53 ПК України визначає наслідки застосування податкових консультацій.
Відповідно до пункту 53.1 цієї статті не може бути притягнуто до відповідальності, включаючи фінансової (штрафні санкції та/або пеня), платника податків (податкового агента та/або його посадову особу), який діяв відповідно до індивідуальної податкової консультації, наданої йому у письмовій формі, а також узагальнюючої податкової консультації, за діяння, що містить ознаки податкового правопорушення, зокрема на підставі того, що у подальшому така податкова консультація була змінена або скасована.
Положення абзацу першого цього пункту застосовуються до індивідуальної податкової консультації, за умови що вона зареєстрована в єдиній базі індивідуальних податкових консультацій.
У разі коли положення індивідуальної податкової консультації суперечать положенням узагальнюючої податкової консультації, застосовуються положення узагальнюючої податкової консультації.
Платник податків та/або податковий агент, які діяли відповідно до податкової консультації, не звільняються від обов`язку сплати податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом.
31. Згідно з пунктом 53.2 статті 53 ПК України платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, викладені в письмовій формі, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору.
Скасування судом наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.
Протягом 30 календарних днів з дня набрання законної сили рішенням суду про скасування наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, або контролюючий орган з урахуванням висновків суду зобов`язані опублікувати узагальнюючу податкову консультацію або надати платнику податків індивідуальну податкову консультацію.
32. Отже, податкова консультація (індивідуальна), як методична й практична допомога платнику податків при виконанні ним податкового обов`язку, фактично, за всіма процедурами (нарахування та сплата платежів, пені, штрафних санкцій, оскарження дій контролюючих органів тощо):
- надається платнику податків для правильності практичного застосування конкретної норми закону або нормативно-правового акту з питань адміністрування, нарахування та сплати податків чи зборів безпосередньо у його податковому обліку при здійсненні ним господарської діяльності;
- має індивідуальний характер і може використовуватися лише платником податків, якому така консультація надана;
- не може встановлювати (змінювати чи припиняти) відповідну норму законодавства, а лише надає роз`яснення щодо практичного її застосування;
- має мету - викладення (роз`яснення) платнику податків офіційного розуміння контролюючим органом змісту конкретної правової норми з питань оподаткування для забезпечення правильного її застосування.
33. При цьому платнику податків надано право оскаржити до суду, як правовий акт індивідуальної дії, податкову консультацію контролюючого органу у випадку, якщо вона, на його думку, суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору. Визнання судом такої податкової консультації недійсною є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.
34. Виходячи зі змісту положень наведених вище норм ПК України, обов`язковими складовими письмової податкової консультації є:
- опис питань, що порушуються платником податків;
- обґрунтування застосування норм законодавства з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні платника податків;
- висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства.
35. Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 826/2032/16.
36. Водночас, суди попередніх інстанцій встановили, що Офісом великих платників податків ДФС надано податкову консультацію № 3768/ІПК/28-10-01-03-11 від 30 серпня 2018 року в якій, крім посилань на законодавство, зазначено, що використання земельних ділянок без належного оформлення прав є порушенням норм земельного законодавства.
37. Відтак, колегія суддів доходить висновку, що ПрАТ «Солді і Ко» не отримало допомоги контролюючого органу стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань сплати земельного податку власником нерухомого майна, що розташоване на земельній ділянці права на яку у такої особи не оформлені.
38. Доводи скаржника, що до звернення заявника не додано договору купівлі-продажу нерухомого майна та не уточнено, яке саме право на земельну ділянку перейшло до підприємства, колегія суддів відхиляє, оскільки положення статті 52 ПК України не містять як обов`язкову умову звернення платників податків на отримання індивідуальної податкової консультації подання певного переліку документів.
39. Отже, з урахуванням ненадання відповідачем конкретних відповідей на поставлені позивачем питання щодо практичного застосування норм права, колегія суддів доходить висновку про недотримання суб`єктом владних повноважень вимог податкового законодавства, та з урахуванням пункту 53.2 статті 53 Податкового кодексу України, є підставою для скасування спірної податкової консультації, з підстав зазначених вище.
40. Аналогічна правова позиція також висловлена і в постанові Верховного Суду від 27 листопада 2018 року по справі № 826/14131/16.
41. Разом з цим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що застосування апеляційним судом до спірних правовідносин Узагальнюючої податкової консультації щодо справляння плати за землю у разі оренди площі у багатоквартирному будинку, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 06 липня 2018 року № 602 є передчасним та не відповідає змісту порушених позивачем питань.
42. Крім цього, зазначеним наказом затверджено Узагальнюючу податкову консультацію щодо сплати земельного податку власником нерухомого майна, що розташоване на земельній ділянці, права на яку у такої особи не оформлені, яка на переконання Суду, у повній мірі містить інформацію стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань сплати земельного податку.
43. Оскільки, контролюючим органом фактично не надано відповідей на поставлені позивачем питання, на переконання колегії суддів, у судів попередніх інстанцій не було підстав надавати оцінку порушеним у зверненні питанням щодо наявності чи відсутності обов`язку сплачувати земельний податок.
44. Відтак, колегія суддів вважає, що належним способом захисту прав та інтересів позивача у цій справі є зобов`язання відповідача надати індивідуальну податкову консультацію із розкриттям суті порушених позивачем питань, відповідно до положень чинного законодавства.
45. Суд враховує також положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
46. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; п. 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; п. 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; п. 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Ruiz Torija v.Spain серія A. 303-A; п. 29).
47. Відповідно до частини першої статті 351 КАС України, підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
48. Відповідно до частини третьої цієї статті, неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
49. Враховуючи викладене, оскільки судове рішення у цій справі ухвалене з порушенням норм матеріального права, то оскаржуване судове рішення підлягає зміні в частині мотивів його ухвалення та в частині зобов`язання відповідача вчинити певні дії.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 356, 359 КАС України, Суд 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС задовольнити частково.
Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2019 року у справі №  826/15659/18 в частині визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації від 30 серпня 2018 року № 3768/ІПК/28-10-01-03-11 змінити в частині мотивів, виклавши їх у редакції цієї постанови.
Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2019 року у справі №  826/15659/18 в частині зобов`язання Офісу великих платників податків ДФС з урахуванням висновків, викладених у даній справі, надати індивідуальну податкову консультацію приватному акціонерному товариству «Солді і Ко» за зверненням на отримання індивідуальної податкової консультації в письмовій формі від 01 серпня 2018 року № 0768, змінити виклавши в такій редакції:
«Зобов`язати Офіс великих платників податків ДПС (ЄДРПОУ 39440996, місцезнаходження: 04119, місто Київ, вулиця Дегтярівська, 11г) надати індивідуальну податкову консультацію приватному акціонерному товариству «Солді і Ко» (ЄДРПОУ 23162981, місцезнаходження: 04073, місто Київ, вулиця Сирецька, 28/2) за зверненням на отримання індивідуальної податкової консультації в письмовій формі від 01 серпня 2018 року № 0768.»
В решті, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2019 року у справі № 826/15659/18 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                           М. М. Яковенко

Судді                                                                                                              І. В. Дашутін

                                                                                                              О. О. Шишов