СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2020 р.                                                                     Справа № 922/1476/20  

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Геза Т.Д., суддя Плахов О.В.,
при секретарі судового засідання: Семенові О.Є.
За участю представників сторін:
від позивача: Засядько М.В. - довіреність №Др-27-0120 від 20.01.2020; Смолякова І.О. - довіреність №Др-303-1219 від 20.01.2020;
від відповідача:  Гончар Н.Б. - довіреність б/н від 22.01.2020;
Розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз", м. Харків (вх. №2588 Х/2),
на рішення Господарського суду Харківської області від 07.09.2020 (повний текст складено 16.09.2020) у справі №922/1476/20 (суддя Рильова В.В.),
за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз", м. Харків 
до відповідача Товариства з додатковою відповідальністю "Новоіванівський цукровий завод", смт. Коломак, Коломацький район, Харківська область, 
про стягнення 1386935,95 грн., 

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" (надалі – АТ "Харківгаз") звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Новоіванівський цукровий завод" (надалі – ТДВ "Новоіванівський цукровий завод") про стягнення 1386935,95 грн., з яких: 1319516,64 грн. основного боргу за послуги з розподілу природного газу за період січень - березень 2020 року, 44152,07 грн. пені, 6958,10 грн. 3% річних, 16309,14 грн. інфляційних втрат.
Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами Договору розподілу природного газу №094200AD4YBP016 від 04.01.2016 в частині повної та своєчасної оплати наданих послуг з розподілу природного газу за період з січня по березень 2020 року. Також, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до положень Кодексу газорозподільних систем припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання з оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору. У разі розірвання договору розподілу природного газу Оператор ГРМ коригує дані технічної потужності та вільної потужності для забезпечення нових приєднань (резерву потужності) на відповідній ГРП згідно з вимогами розділу VII цього Кодексу. З огляду на викладене, оскільки АТ "Харківгаз" визначено величину річної замовленої потужності об`єктів відповідача на розрахунковий календарний 2020 рік на рівні 4270291,08 м3, тому щомісячний платіж за надання послуг з розподілу природного газу складає 439840,00 грн. з ПДВ та сплачується як плата за річну замовлену потужність, а оплата за послуги з розподілу природного газу здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача, а не по факту визначених обсягів спожитого природного газу. Крім того, позивач наголошує, що в період з січня по березень 2020 року сторони перебували в договірних стосунках, предметом яких було надання послуг з розподілу природного газу, які сплачуються як плата за річну замовлену потужність, а об`єкти газоспоживання ТДВ "Новоіванівський цукровий завод" були підключені до газорозподільної системи АТ "Харківгаз".
Відповідач, в свою чергу, не погодився з позицією позивача щодо необхідності щомісячно сплачувати вартість послуг з розподілу природного газу, мотивуючи свою позицію посиланням на відсутність у нього договору з постачальником природного газу та не споживанням природного газу у визначений в позові період (січень – березень 2020 року), за яким розраховується величина замовленої річної потужності. Також, позивач наполягає на тому, що ним припинено (обмежено) з 10.12.2019 газопостачання шляхом встановлення інвентарної заглушки на газопроводі-вводі. 
Рішенням Господарського суду Харківської області від 07.09.2020 у справі №922/1476/20 відмовлено у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
Приймаючи вказане рішення, господарський суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у заявлений позивачем період не споживав природний газ, оскільки у нього відсутні укладені договори про постачання природного газу до об`єктів ТДВ "Новоіванівський цукровий завод", а позивачем не доведено фізичної можливості цілодобового доступу відповідача до газорозподільної системи за наявності опломбування обладнання підприємства на газопроводі-вводі згідно акту від 10.12.2019. Також, суд дійшов висновку, що опломбування обладнання підприємства на газопроводі-вводі згідно акту від 10.12.2019 унеможливлює та спростовує факт надання послуг з розподілу газу Оператором ГРМ, а саме забезпечення цілодобового доступу до ГРМ в межах приєднаної потужності об`єкта споживача для можливості споживання ним відповідних об`ємів природного газу, виділених постачальником природного газу, оскільки за таких обставин у споживача не було доступу до газорозподільної системи цілодобово, тому, і обов`язок по прийняттю та сплаті вказаних позивачем в актах наданих послуг у підприємства не виникає. З наведених мотивів суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.
Не погодившись з ухваленим рішенням, АТ "Харківгаз" звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 07.09.2020 у справі №922/1476/20 та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, заявник посилається на порушення господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин, що мають значення для справи, та на невідповідність висновків місцевого суду обставинам справи. 
В обґрунтування своїх доводів, скаржник зазначає наступне:
- висновок суду першої інстанції щодо відсутності зобов`язання відповідача  з оплати наданих позивачем послуг з розподілу природного газу у зв`язку з неотримання ТДВ "Новоіванівський цукровий завод" послуг газопостачання та відсутністю фактичного споживання природного газу з огляду на те, що з 10.12.2019 об`єкти газоспоживання відповідача знаходились в стані припинення (обмеження) газопостачання шляхом встановлення інвентарних заглушок та їх пломбування, на думку апелянта є необґрунтованим та таким, що прямо суперечить положенню пункту 8 глави 6 розділу VІ Кодексу газорозподільчих систем (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), яким передбачено, що припинення або обмеження розподілу (споживання природного газу) не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору; 
- апелянт доводить, що послуга з розподілу природного газу не обмежується обов`язками Оператора ГРМ (АТ "Харківгаз") щодо фізичної доставки обсягів природного газу до об`єктів споживача та формування кількісних показників обсягів спожитого (розподіленого) природного газу, а включає в себе в цілому процес забезпечення цілодобового доступу до газорозподільчої мережі в межах приєднаної потужності об`єкта споживача для можливості споживання ним відповідних об`ємів природного газу, виділених постачальником природного газу безпосередньо споживачу, і в розумінні цілого комплексу дій (заходів) Оператора ГРМ, пов`язаних із забезпеченням безаварійності та належного стану газорозподільчої мережі;
- за твердження скаржника, абзац 5 пункту 8 глави 6 розділу VІ Кодексу газорозподільчих систем не містить вичерпного переліку підстав, за якими може бути застосоване ця норма законодавства (припинення (обмеження) газопостачання за заявою самого споживача, або за наявності заборгованості  споживача чи з інших підстав); разом з тим, акт про припинення (обмеження) газопостачання від 10.12.2019 не свідчить про те, що у споживача не було доступу до газорозподільної мережі цілодобово для можливості споживання, а навпаки, підтверджує той факт, що споживач (ТДВ "Новоіванівський цукровий завод") був підключений (фізично з`єднаний) до ГРМ і в будь-який момент (за власною заявою) міг скористатись своїм правом цілодобового доступу до ГРМ для можливості споживання ним відповідних об`ємів природного газу;
- крім того, станом на 01.11.2019 в розпорядженні ТДВ "Новоіванівський цукровий завод" були всі складові (вся необхідна інформація) для визначення фактичного обсягу споживання природного газу за попередній газовий рік, величину планової місячної плати на 2020 рік, проте відповідач не скористався правом своєчасного подання уточненої заявки;
- з наведених підстав апелянт доводить, що вимоги АТ "Харківгаз" щодо стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу є правомірними та обґрунтованими приписами Кодексу газорозподільчих систем та положеннями Договору на розподіл природного газу.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.10.2020 для розгляду апеляційної скарги у справі №922/1476/20 сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя                 Мартюхіна Н.О., суддя Геза Т.Д., суддя Здоровко Л.М.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.10.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "Харківгаз" на рішення Господарського суду Харківської області від 07.09.2020 у справі №922/1476/20; встановлено учасникам справи строк до 26.10.2020 для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань та письмових пояснень з доказами їх надсилання учасникам провадження; призначено справу до розгляду на 09.11.2020 об 15:00 год.                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                  
26.10.2020 на адресу апеляційного суду від АТ "Харківгаз" надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії постанови Східного апеляційного господарського суду від 08.10.2020 у справі №1703/20, висновки в якій, на думку апелянта, підтверджують його позицію щодо обґрунтованості позовних вимог.
У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов на адресу апеляційного суду 04.11.2020 від ТДВ "Новоіванівський цукровий завод", відповідач заперечував проти доводів та вимог апеляційної скарги, просив суд залишити рішення господарського суду першої інстанції без змін. Позиція відповідача ґрунтується з посиланням на наступні обставини:
- за умовами укладеного між сторонами договору розподілу природного газу позивач зобов`язався надавати відповідачу послугу, що складається з таких елементів як право користування природним газом у визначеному договором обсязі та фізичного переміщення визначеного договором обсягу природного газу на об`єкт відповідача;      
- виходячи з положень абзацу 3 підпункту 7 пункту 7 розділу VІ Кодексу газорозподільчих мереж та умов пункту 2.1. укладеного Договору, припинення розподілу природного газу, тобто його фізичної доставки на об`єкт споживача, виключає можливість реалізації споживачем свого права використовувати природний газ та виключає можливість споживача доступу до такого природного газу;
- оскільки протягом періоду з січня по березень 2020  року позивач не здійснював розподіл (переміщення) природного газу на об`єкт відповідача, господарський суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку про те, що послуга з розподілу природного газу відповідачу фактично не надавалась;
- АТ "Харківгаз" порушило свої зобов`язання щодо необхідності повідомляти   ТДВ "Новоіванівський цукровий завод" в установлений строк (до 12 жовтня) про фактичний обсяг споживання природного газу за попередній газовий рік та про величину планової місячної плати за послуги розподілу та її складові, у зв`язку з чим відповідач був позбавлений можливості своєчасно здійснити уточнення замовлення річної потужності;
- згідно уточненої заявки, направленої листом від 23.01.2020 за №6 ТДВ "Новоіванівський цукровий завод" повідомило АТ "Харківгаз" про те, що величина замовленої річної потужності на 2020 рік згідно укладеного Договору розподілу природного газу №094200AD4YBP016 від 04.01.2016 становить 0 м.куб.;
- згідно вимог Порядку пооб`єктного припинення (обмеження) газопостачання споживачам, крім населення, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 08.12.2006 за №1687, позивач 10.12.2019 припинив газопостачання відповідача, розташованого в Харківській області, смт. Коломак, 123, шляхом встановлення інвентарної заглушки та її пломбування, що підтверджується актом б/н від 10.12.2019 про припинення (обмеження) газопостачання та пломбування вхідної засувної арматури газопроводу або газорозподільного пункту; а тому, оскільки починаючи з 10.12.2019  позивач припинив передачу природного газу на об`єкт відповідача, то розподіл природного газу на цей об`єкт  АТ "Харківгаз" не здійснювався;
- відсутність в рахунках АТ "Харківгаз" та в актах наданих послуг визначеного обсягу наданої послуги розподілу природного газу в період з січня по березень 2020 року свідчить про відсутність факту надання такої послуги, а суми, які зазначені в наданих АТ "Харківгаз" рахунках можуть мати статус лише попередньої оплати за послуги розподілу, що може бути надана в майбутньому; проте, у зв`язку з припиненням 01.04.2020 самого договору розподілу природного така послуга вже не буде надана апелянтом в 2020 році, а отже, стягнення попередньої оплати за послугу, яке не буде надана є безпідставним;
- на думку відповідача ані Законом України, ані  Кодексом газорозподільних систем, як і умовами укладеного між сторонами договору не передбачено обов`язку споживача оплачувати послуги з розподілу природного газу у випадк, якщо розподіл природного газу припинено, такі послуги фактично не надано і відсутній обсяг надання таких послуг, а договір вже розірвано і такі послуги не можуть бути надані в майбутньому.
Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.11.2020 у зв`язку із відпусткою судді Здоровко Л.М. для розгляду апеляційної скарги у справі №922/1476/20 визначено колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Геза Т.Д., суддя       Плахов О.В.
  09.11.2020 на адресу апеляційного господарського суду від АТ "Харківгаз" надійшли пояснення, в яких апелянт виклав свої заперечення щодо доводів відзиву відповідача. У вказаних поясненнях позивач зазначає, що послуга з розподілу природного газу не обмежується обов`язками Оператора ГРМ (АТ "Харківгаз") щодо фізичної доставки обсягів природного газу до об`єктів споживача та формування кількісних показників обсягів спожитого (розподіленого) природного газу, а включає в себе в цілому процес забезпечення цілодобового доступу до ГРМ в межах приєднаної потужності об`єкта споживача для можливості споживання ним відповідних об`ємів природного газу, виділених постачальником природного газу.
Протокольною ухвалою від 09.11.2020 оголошено перерву в судовому засіданні до 25.11.2020 об 16:15 год.
Протокольною ухвалою від 25.11.2020 оголошено перерву в судовому засіданні до 21.12.2020 об 12:15 год.
14.12.2020 на адресу апеляційного суду від ТДВ "Новоіванівський цукровий завод" надійшли додаткові пояснення, до яких відповідачем додано лист (вих. №12/20-326 від 08.12.2020) ТОВ "Агропромгаз" з інформацією про те, що починаючи з 01.01.2020 фактичне постачання природного газу споживачу - ТДВ "Новоіванівський цукровий завод" не здійснювалось, що підтверджено даними з Інформаційної платформи SAP ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" щодо попередньої та остаточної алокації споживача за період з 01.01.2020 по 31.03.2020.
15.12.2020 на адресу апеляційного суду від АТ "Харківгаз" надійшли додаткові пояснення, в яких апелянт наполягав на своїх доводах відносно того, що для виникнення у споживача обов`язку з оплати послуг розподілу природного газу відсутність фактичного споживання газу немає ніякого значення, оскільки сам факт підключення споживача до ГРМ та наявність можливості здійснювати відбір природного газу протягом певного періоду, що підтверджено відносно відповідача у даній справі, вже є свідченням фактичного надання послуг з розподілу газу. 
У судовому засіданні апеляційної інстанції, яке проводилось 21.12.2020 присутні представники АТ "Харківгаз" підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, просили суд скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 07.09.2020 у справі №922/1476/20 та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Присутній у судовому засіданні 21.12.2020 представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві та додаткових поясненнях, просив залишити рішення Господарського суду Харківської області від 07.09.2020 у справі №922/1476/20 без змін. 

Згідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 наведеної статті передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги і відзиву з письмовими поясненнями, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Як свідчать досліджені судом матеріали справи, 01.01.2016 між ПАТ "Харківгаз" (змінено найменування на АТ "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз") та ТДВ "Новоіванівський цукровий завод" (споживач) як не побутовим споживачем, укладено Договір №094200AD4YBP016 розподілу природного газу, шляхом подання відповідачем заяви-приєднання від 01.01.2016 за №094200AD4YBP016 до умов Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2498 (надалі - Договір розподілу). 
Споживачу - ТДВ "Новоіванівський цукровий завод" як суб`єкту ринку природного газу присвоєно персональний ЕІС-код 56XО00000AD4Y00A, який був закріплений в Реєстрі споживачів постачальника АТ "Харківгаз".
Типовий договір розподілу природного газу регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.
Згідно пунктів 2.1. та 2.2. цього Договору розподілу Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки і порядку, визначені цим Договором; обов`язковою умовою надання Споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у Споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ.
Облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається Оператором ГРМ та споживається Споживачем на межі балансової належності об`єкта Споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем (пункт 5.1. Договору розподілу).
Пунктом 5.2. Договору розподілу передбачено, що визначення об`єму розподілу та споживання природного газу по Споживачу здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ та Споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених кодексом газорозподільних систем та цим договором.
За умовами пункту 5.4. Договору розподілу порядок визначення об`єму розподіленого Споживачу і спожитого ним природного газу та надання звітності щодо спожитих об`ємів газу за розрахунковий період визначається відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем та з урахуванням вимог цього Договору.
Постановою НКРЕКП №2080 від 07.10.2019 внесено зміни до Кодексу ГРМ (та, відповідно, внесено зміни до типового договору), згідно яких з 01.01.2020 запроваджується новий порядок розрахунків за послугу з розподілу природного газу, зокрема, змінено принцип визначення величини потужності для споживачів природного газу та здійснено перехід від приєднаної потужності до замовленої, яка розраховується відповідно до вимог Кодексу ГРМ виходячи із об`ємів споживання об`єктів споживачів за попередній рік. 
Відповідно до пункту 1.1. розділу І Договору (в редакції із змінами, внесеними згідно постанови НКРЕКП від 07.10.2019 №2080) - цей Типовий договір розподілу природного газу є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.
За цим Договором, Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором (пункт 2.1 розділу ІІ Договору).
Обов`язковою умовою надання Споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у Споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ (пункт 2.2 розділу ІІ Договору).
Облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається Оператором ГРМ та споживається Споживачем на межі балансової належності об`єкта Споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем (пункт 5.1. Договору розподілу).
Пунктом 5.2. Договору розподілу передбачено, що визначення об`єму розподілу та споживання природного газу по Споживачу здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ та Споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених кодексом газорозподільних систем та цим договором.
Згідно пункту 5.4. Договору розподілу, порядок визначення об`єму розподіленого Споживачу і спожитого ним природного газу та надання звітності щодо спожитих об`ємів газу за розрахунковий період визначається відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем та з урахуванням вимог цього Договору.
Також, згідно з пунктів 6.1. та 6.2. Договору оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.
Відповідно до пункту 6.3. Договору величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) Споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГТС.
Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.
Пунктом 6.4. розділу VІ Типового договору розподілу природного газу встановлено, що розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.
Відповідно до пункту 6.6. розділу VІ Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством Споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання Споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.
Положеннями пункту 6.7 розділу VІ Договору передбачено, що у разі виникнення у Споживача заборгованості за цим Договором Сторони можуть укласти графік погашення заборгованості, який оформлюється додатком до цього Договору або окремим договором про реструктуризацію заборгованості.
Надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу Споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між Сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем (п.6.8 договору).
У разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п. 8.2 Договору).
Оператор ГРМ має право припинити/обмежити розподіл природного газу Споживачу в порядку та у випадках, передбачених Кодексом газорозподільних систем, у тому числі у разі: 3) подання Споживачем або його постачальником (який уклав з оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання (п.9.1 Договору).
10.12.2019 відповідач звернувся до АТ "Харківгаз" із заявою (вих. № 258), в якій повідомив про припинення газопостачання на об`єкті, розташованому в Харківській області в смт. Коломак, вул. Перемоги, 123, шляхом встановлення інвентарної заглушки та її пломбування.
За фактом повного припинення газопостачання АТ "Харківгаз", за участі представника Споживача - ТДВ "Новоіванівський цукровий завод", складено Акт б/н від 10.12.2019 про припинення (обмеження) газопостачання та пломбування вхідної засувної арматури газопроводу або газорозподільного пункту (за його наявності).
Звертаючись до господарського суду першої інстанції із даним позовом, АТ "Харківгаз" зазначило, що на виконання Закону України "Про ринок природного газу" НКРЕКП постановою від 07.10.2019 №2080 "Про затвердження Змін до деяких постанов НКРЕКП" внесено зміни до Кодексу газорозподільних систем (Постанова НКРЕКП №2494 від 30.09.2015 із змінами і доповненнями), Типового договору розподілу природного газу (Постанова НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015 із змінами), Методики визначення та розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу (Постанова НКРЕКП №236 від 25.02.2016 із змінами). Зазначеними змінами для споживачів з 01.01.2020 запроваджено новий порядок розрахунків за послугу з розподілу природного газу, змінено принципи визначення обсягів газу, що беруться за основу.
Позивач вказав, що ТДВ "Новоіванівський цукровий завод" не виконано свої зобов`язання за умовами Договором розподілу із вищевказаними змінами в частині оплати місячної вартості величини річної замовленої потужності, а саме: у період січень, лютий та березень 2020 року не сплачувало вказану плату.
АТ "Харківгаз" здійснено розрахунок розміру плати за замовлену потужність для об`єкту відповідача у період січень, лютий та березень 2020 року на місяць у розмірі – 4270291,08 м3 (сума кубів газу, спожитого за попередній газовий рік) * 1,03 м3 (тариф на послуги розподілу природного газу) / 12 (кількість місяців у газовому році) = 366533,33 грн. (з ПДВ 439840,00 грн.).
Разом з тим, позивач письмово інформував відповідача щодо необхідності сплати місячної вартості величини річної замовленої потужності з наданням рахунків на оплату за період з січня по березень 2020 року та актів наданих послуг від 31.01.2020, від 29.02.2020 та від 31.03.2020, про що свідчать лист №61003.1-Сл-3778-0320 від 04.03.2020. Згідно вищевказаних актів за період з січня по березень 2020 року відповідачу нараховано 1319516,64 грн. заборгованості по оплаті місячної вартості величини річної замовленої потужності за вказаний період.
Вказані акти відповідач не підписав та оплату за ними не здійснив.
20.03.2020 з метою досудового врегулювання спору  позивачем на адресу відповідача направлено претензію (вих.№61003.1-Сл-4666-0320) щодо необхідності погашення заборгованості протягом 10 календарних днів з дня отримання претензії, яка залишена без задоволення. 
01.04.2020 ТДВ "Новоіванівський цукровий завод" було відключено від системи газопостачання у зв`язку із розірванням Договору розподілу між сторонами та припиненням договірних взаємовідносини.
Враховуючи невиконанням відповідачем умов Договору розподілу та вимог претензій позивач звернувся до господарського суду першої інстанції з цим позовом, в якому просив стягнути з відповідача 1386935,95 грн., з яких:  1319516,64 грн. основного боргу за послуги з розподілу природного газу за період з січня по березень 2020 року,  44152,07 грн. пені, нарахованої відповідно до пункту 8.2. Договору розподілу, 6958,10 грн. 3% річних та 16309,14 грн. інфляційних втрат, нарахованих відповідно до положень статті 625 Цивільного кодексу України.
Як вже зазначалось, Господарським судом Харківської області 07.09.2020 ухвалено рішення у справі №922/1476/20, яким відмовлено у задоволенні позову. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач не споживав природний газ у заявлений позивачем період, у нього відсутні укладені договори про постачання природного газу до об`єктів підприємства, а позивачем не доведено фізичної можливості цілодобового доступу відповідача до газорозподільної системи за наявності пломб на газопроводі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, переглянувши справу з урахуванням меж перегляду визначених в ст. 269 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з наступних підстав.
За приписами статті 55 Конституції України та статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права.
Правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією врегульовано Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом газорозподільних систем (надалі – Кодекс ГРМ), затвердженим постановою НКРЕП №2494 від 30.09.2015, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №1379/27824 06.11.2015, постановою НКРЕП №2498 від 30.09.2015 "Про затвердження Типового договору розподілу природного газу" тощо.
Закон України "Про ринок природного газу" визначає наступних суб`єктів ринку природного газу: оператор газотранспортної системи; оператор газорозподільної системи: оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач. 
Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" є Оператором ГРМ.
Положеннями Кодексу ГРМ визначено, що оператор газорозподільної системи – суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.
Колегія суддів зазначає, що у спірних правовідносинах ТДВ "Новоіванівський цукровий завод" (відповідач по справі) має статус споживача.
За приписами пункту 4 глави 1 розділу 1 глави I Кодексу ГРМ споживач природного газу (споживач) - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.
Відповідно до пункту 1 розділу 3 глави VI Кодексу ГРМ передбачено, що  споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.
Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.
Договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу (пункт 3 глави 3 розділ VI Кодексу ГРМ).
Положеннями пункту 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ унормовано, що договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.
Абзацом 3 пункту 3 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ передбачено, що споживачі, у тому числі побутові, та суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до ГРМ, забезпечуються цілодобовим доступом до ГРМ та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРМ у порядку, визначеному в розділі VI цього Кодексу.
У даній справі спірні відносини між сторонами виникли на підставі внесення НКРЕП постановою №2080 від 07.10.2019 змін до Кодексу ГРМ, затвердженого постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015 та Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП №2498 від 30.09.2015.
Судом апеляційної інстанції з`ясовано, що постановою НКРЕКП №2080 затверджено, що з 01.01.2020 запроваджується новий порядок розрахунків за послугу з розподілу природного газу, зокрема, змінено принцип визначення величини потужності для споживачів природного газу та здійснено перехід від приєднаної потужності до замовленої, яка розраховується відповідно до вимог Кодексу ГРМ виходячи із об`ємів споживання об`єктів споживачів за попередній рік.
Типовий договір розподілу природного газу є публічним (стаття 633 Цивільного кодексу України) та договором приєднання (стаття 634 Цивільного кодексу України). Умови Типового договору є однаковими для всіх споживачів України.
Типовий договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк.
Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.
Як вже зазначалось, в розділі 6-му Типового договору розподілу природного газу врегульовано порядок розрахунків та визначено, що оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. При цьому, величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ.
Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений регулятором для відповідного оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.
Відповідно до пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.
Визначення газового року наведене в пункті 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ – і ним є період часу, який розпочинається з першої газової доби жовтня поточного календарного року і триває до першої газової доби жовтня наступного календарного року. 
З урахуванням вищезазначених положень Кодексу ГРМ та типового договору, позивачем було здійснено розрахунок величини річної замовленої потужності сумарно по всіх об`єктах ТДВ "Новоіванівський цукровий завод" у газорозподільній зоні АТ "Харківгаз" на розрахунковий газовий 2020 рік у обсязі 4270291,08 м3  з розрахунком місячної вартості послуг з розподілу природного газу у сумі 439840,00 грн. з ПДВ.
Проте, відповідач з необхідністю щомісячно сплачувати вартість послуги не погоджується з підстав неспоживання природного газу у місяці, за який розраховується величина замовленої потужності, мотивуючи свою позицію відсутністю у нього договору з постачальником природного газу, а також фактом відсутності споживання природного газу протягом періоду з січня по березень 2020 року.
Приймаючи оскаржуване рішення про відмову у задоволенні позову господарський суд першої інстанції визнав обґрунтованими доводи відповідача. Зокрема, місцевий господарський суд, дослідивши наданий позивачем акт про припинення (обмеження) газопостачання від 10.12.2019, в якому зазначено, що газоспоживаюче обладнання відповідача опломбовано на газопроводі-вводі, дійшов висновку, що ТДВ "Новоіванівський цукровий завод" фактично не споживало  природний газ у період з січня по березень 2020 року, у зв`язку з чим не отримувало послуги АТ "Харківгаз" з розподілу природного газу.
В той же час, колегія суддів апеляційної інстанції не може погодитись з таким висновком місцевого суду, з огляду на наступне. 
Положеннями глави 1 розділу І Кодексу ГРМ передбачено, що: 
договір розподілу природного газу – правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким забезпечується фізична доставка природного газу, належного споживачу, та/або цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи;
доступ до газорозподільної системи – право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи.
Взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VІ цього Кодексу (абзац 3 пункту 5 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Враховуючи викладені положення законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що послуга з розподілу не складається лише з фактичного переміщення природного газу розподільчою системою трубопроводів. До послуги з розподілу також входить цілодобове надання фактичного доступу замовленої потужності об`єктів споживача до газорозподільної системи, що буквально означає - наявність технічної можливості у будь-який час необхідний споживачу скористатись можливістю розпочати газоспоживання. 
Тобто, Оператор ГРМ, знаючи, що об`єкт відповідача підключено до газорозподільної системи підтримує належний тиск у системі з урахування замовленої потужності приєднаних об`єктів споживача. Дані послуги є монопольними роботами АТ "Харківгаз", як оператора ГРМ у зоні ліцензованої діяльності - території Харківської області. 
Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що між приєднаною та замовленою потужністю об`єктів споживача є певна різниця, через що є різниця в підходах до розрахунку вартості послуг:
- приєднаною потужністю є стала величина, тобто така, яка не потребує коригування і розраховувалась споживачу один раз на весь час отримання послуг, 
- замовлена потужність - це змінна величина, яка розраховується на календарний рік відповідно до попередніх обсягів споживання (і може змінюватись через шість місяців за заявою споживача), 
Тобто, оператор ГРМ для сталого функціонування, постійно налаштовує потужність газорозподільних мереж під приєднані до мережі об`єкти споживача. 
Відповідно до пункту 8 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору. У разі розірвання договору розподілу природного газу оператор ГРМ коригує дані технічної потужності та вільної потужності для забезпечення нових приєднань (резерву потужності) на відповідній ГРП згідно з вимогами розділу VI цього Кодексу.
Таким чином, висновки господарського суду суду першої інстанції щодо неотримання відповідачем послуг, у зв`язку з відсутністю фактичного споживання природного газу є необґрунтованими та безпідставними, оскільки у даному випадку об`єкт вважається приєднаним навіть, якщо газоспоживаюче обладнання опломбоване на газопроводі-вводі, оскільки для початку фактичного споживання природного газу, окрім зняття пломби немає будь-яких перешкод. 
На об`єкт не розраховується замовлена потужність пропускної спроможності газових мереж лише у випадку механічного від`єднання від мереж, що й було зроблено АТ "Харківгаз" у квітні 2020 року (акт про припинення (обмеження) газопостачання №29 від 01.04.2020), а також у випадку розірвання договору розподілу. 
Згідно пункту 1 розділу II Кодексу ГРМ газорозподільна система є технологічним комплексом, що складається з організаційно і технологічно пов`язаних між собою об`єктів, призначених для розподілу природного газу від газорозподільних станцій безпосередньо споживачам.
Не можна розглядати поняття "розподілу газу" лише як доставку газу безпосередньо споживачу. Оскільки, розподіл природного газу це цілий комплекс дій (заходів) оператора ГРМ, пов`язаних з підтриманням системи ГРМ в надійному та безпечному стані, що підтверджується складовими структури тарифу на послуги з розподілу природного газу, до розрахунку якого, згідно Методики визначення та розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу (постанова НКРЕКП №236 від 25.02.2016 із змінами). 
В нормативних актах в сфері ринку природного газу термін "розподіл природного газу" вживається і в розумінні фізичної доставки газу.
За приписами пункту 6 глави 3 розділу I Кодексу ГРМ на підставі укладеного договору розподілу природного газу Оператор ГРМ:
присвоює споживачу (точці комерційного обліку), у тому числі побутовому споживачу, персональний EIC-код суб`єкта ринку природного газу та передає його Оператору ГТС для ідентифікації споживача в інформаційній платформі Оператора ГТС, у тому числі для цілей закріплення споживача в Реєстрі споживачів відповідного постачальника та здійснення оперативних заходів при запровадженні процедури зміни його постачальника;
надає послугу споживачу із забезпечення цілодобового доступу до ГРМ в межах приєднаної потужності його об`єкта для можливості споживання ним відповідних об`ємів природного газу, виділених постачальником природного газу;
забезпечує формування та передачу даних прогнозів відборів/споживання природного газу та обсягів фактичного споживання природного газу споживачем Оператору ГТС у порядку, визначеному Кодексом ГТС та цим Кодексом.
Таким чином, послуга з розподілу природного газу не обмежується обов`язками оператора ГРМ (АТ "Харківгаз") щодо фізичної доставки обсягів природного газу до об`єктів споживача та формування кількісних показників обсягів спожитого (розподіленого) природного газу, а включає в себе в цілому процес забезпечення цілодобового доступу до ГРМ в межах приєднаної потужності об`єкта споживача для можливості споживання ним відповідних об`ємів природного газу, виділених постачальником природного газу безпосередньо споживачу, і в розумінні цілого комплексу дій (заходів) оператора ГРМ, пов`язаних із забезпеченням безаварійності та належного стану ГРМ. 
Проте, господарський суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення у цій справі неправильно застосував приписи абзацу 5 пункту 8 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, у зв`язку з чим залишив поза увагою те, що з 10.12.2019 за наслідком припинення (обмеження) газопостачання шляхом встановлення інвентарної заглушки та її опломбування об`єкт споживача не втратив статус споживача "підключеного в установленому законом порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ", оскільки в даному випадку не відбулось механічного (зварного) від`єднання газопроводу від газових мереж Оператора ГРМ, і зазначені обставини не звільняють останнього від виконання взятих на себе зобов`язань за чинним договором.
З матеріалів справи вбачається, що дію Договору розподілу припинено лише 01.04.2020, цього ж дня здійснено і механічне від`єднання системи газопостачання  ТДВ "Новоіванівський цукровий завод" від газорозподільної системи АТ "Харківгаз", що підтверджується актом №29 від 01.04.2020.
У відповідності до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За приписами статті 629 Цивільного кодек України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України   зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог   ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно пункту 1   статті 193 Господарського кодексу України   суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Згідно положень Кодексу ГРМ підключення об`єктів споживача до системи ГРМ, зобов`язує Оператора ГРМ виконувати функції покладені Кодексом ГРМ та типовим договором, зокрема:
- забезпечення споживачів цілодобовим доступом (правом користування) до ГРМ (в будь-який момент споживач має скористатись доступом до ГРМ і розпочати газопостачання в необхідних для нього обсягах);
- забезпечення технічної та вільної потужності на відповідній ГРП згідно річної замовленої потужності споживача (лише після розірвання типового договору та здійснення фізичного від`єднання об`єкта споживача від ГРМ надається право Оператору ГРМ коригувати дані технічної та вільної потужності для забезпечення нових приєднань (резерву потужності) на відповідній ГРП) (пункт 8 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ);
- можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРМ з належним рівнем надійності, безпеки, якості та величини його тиску в порядку, визначеному в розділі VI Кодексу ГРМ та договору.
Як свідчить зміст пункту 2.2. Договору розподілу  обов`язковою умовою надання споживачу послуг з розподілу природного газу є наявність у споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільчої системи Оператора ГРМ.
Підключення до газорозподільної системи/підключення до ГРМ, згідно положень Кодексу ГРМ, це фізичне з`єднання в точці приєднання (на межі балансової належності) газових мереж суміжного суб`єкта ринку природного газу (зокрема споживача) з газорозподільною системою, здійснене в установленому законодавством порядку, зокрема згідно з цим Кодексом;
Суд повторно наголошує, що за умови припинення (обмеження) газопостачання шляхом встановлення інвентарної заглушки та її опломбування об`єкт споживача не втрачає статус підключеного до ГРМ, оскільки у такому випадку не відбувається фізичного роз`єднання обладнання споживача з газорозподільною системою, і споживач має можливість у будь-який момент поновити отримання газу.  
Підпунктом 5 пункту 1 глави 7 розділу VI Кодексу ГРМ визначено, що оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках, зокрема: розірвання договору розподілу природного газу.
При цьому, приписами глави 7 розділу VI Кодексу ГРМ наведено перелік інших випадків при настанні яких Оператор ГРМ може здійснити обмеження та припинення розподілу природного газу споживачам. Проте, такої підстави як встановлення інвентарної заглушки та припинення газопостачання споживачу наведеною нормою спеціального законодавства не передбачено.
В свою чергу відповідачем не надано до матеріалів справи будь-яких належних та допустимих доказів у розумінні статтей 76 – 77 ГПК України на підтвердження неможливості розірвати договір розподілу природного після припинення (обмеження) газопостачання (10.12.2019), а також не підтверджено необхідність продовження договірних правовідносин з позивачем за умови, якщо відповідач не мав наміру користуватись послугами розподілу природного газу після 10.12.2019. 
Крім того, матеріалами справи підтверджується, що споживачу - ТДВ "Новоіванівський цукровий завод" у заявлений позивачем період (з січня по березень 2020 року) було присвоєно спеціальний ЕІС-код та відповідач весь цей час був закріплений в Реєстрі споживачів постачальника за постачальником АТ "Харківгаз".
Висновок суду першої інстанції про те, що з моменту припинення фактичного газопостачання споживач перестає користуватись  послугами з розподілу природного газу не ґрунтується на вищевказаних положеннях Кодексу ГРМ, оскільки до моменту розірвання договору споживач фактично є користувачем послуг з розподілу природного газу з огляду на наявність в нього можливості у будь-який час почати споживати газ (можливість мати цілодобовий доступ до системи), що і є змістом такої послуги. Тобто, встановлення заглушки в розумінні вищенаведених положень Кодексу ГРМ свідчить про припинення послуг з постачання природного газу, але не припиняє отримання послуг з його розподілу.
З огляду на викладене, а також враховуючи той факт, що договір розподілу у період з січня по березень 2020 був чинним і його умови були обов`язковими для виконання між сторонами, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що  сам факт припинення (споживання) природного газу ТДВ "Новоіванівський цукровий завод" з 10.12.2019 не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, оскільки згідно пункту 1.4 Договору послуги з розподілу природного газу, окрім розподілу (переміщення) природного газу газорозподільною системою, включають в себе також забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи.
Наведеним спростовуються аргументи відповідача про те, що відсутність укладеного договору постачання природного газу та фактичне припинення з 10.12.2019 споживання природного газу є підставою для звільнення споживача від необхідності виконання зобов`язань з оплати вартості послуг з розподілу природного газу.
В процесі розгляду справи в суді апеляційної інстанції 14.12.2020 ТДВ "Новоіванівський цукровий завод"  подано додаткові пояснення, до яких додано лист (вих. №12/20-326 від 08.12.2020) ТОВ "Агропромгаз". У вказаному листі ТОВ "Агропромгаз" як колишній постачальник природного газу зазначило, що у період з 01.01.2020 по 31.03.2020 не здійснювалось фактичне постачання природного газу на підприємство відповідача, що підтверджується попередньою та остаточною алокацією по споживачу ТДВ "Новоіванівський цукровий завод" та відсутністю поданих номінацій на віртуальну точку виходу АТ "Харківгаз".
Відповідно до приписів статті 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд зазначає, що вказаний лист (вих. №12/20-326 від 08.12.2020) ТОВ "Агропромгаз" не був поданий відповідачем до суду першої інстанції. Однак, така обставина виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 269 ГПК України, якою передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Враховуючи, що відповідач не доводить та не обґрунтовує наявності  об`єктивних обставин, які унеможливили своєчасне подання таких доказів до суду першої інстанції, колегія суддів не приймає та не розглядає нові докази.
Щодо порядку розрахунків за договором розподілу природного газу, судом апеляційної інстанції з`ясовано наступне.
Відповідно до положень пункту 1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ (з урахуванням змін, внесених постановою НКРЕКП №2080 від 07.10.2019), які кореспондуються з умовами пунктів 6.1 та 6.2 Договору розподілу, розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.
Апеляційний суд виходить з того, що вказана вище норма не ставить необхідність оплати за послуги з розподілу природного газу в залежність від спожитих обсягів природного газу, в той час як  абзац 5 пункту 8 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ чітко визначає підстави для звільнення від сплати таких послуг. 
При цьому припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу.
Разом з тим, судова колегія апеляційної інстанції не може прийняти до уваги посилання апелянта на те, що у зв`язку із порушенням постачальником порядку повідомлення споживача про фактичний обсяг споживання природного газу за попередній газовий рік та про величину планової місячної плати за послуги розподілу та її складові, відповідач був позбавлений можливості своєчасно подати уточнення річної замовлений потужності із визначення необхідної кількості об`ємів газу на рівні нулю. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що постанова НКРЕКП №2080 від 07.10.2019, якою зобов`язано Операторів ГРМ здійснювати інформування споживачів до 12 жовтня щорічно – набрала чинності 12.10.2019 (з дня, наступного за днем її опублікування в газеті Урядовий кур`єр №195 від 11.10.2019).
За таких обставин, дія постанови НКРЕКП №2080 від 07.10.2019, як нормативного акту починається з моменту набрання чинності, тобто з 12.10.2019, відтак, у даному випадку Оператор ГРМ - АТ "Харківгаз" не мав фактичної можливості проінформувати ТДВ "Новоіванівський цукровий завод" про споживання природного газу за 2019 газовий рік та про величину місячної планової плати на 2020 рік  у зв`язку із спливом зазначеного строку вже станом на момент набрання чинності вказаної постанови НКРЕКП, і тому такі вимоги на позивача можуть розповсюджуватись лише на наступний рік.
Водночас, як свідчать досліджені судом матеріали справи, в розпорядженні ТДВ "Новоіванівський цукровий завод" були наявні підписані сторонами акти приймання-передачі послуг з розподілу природного газу за період з 01.10.2018 по 30.09.2019, з яких останній мав можливість встановити фактичний обсяг споживання ним природного газу та як наслідок дізнатись про величину планової місячної плати за послуги розподілу на 2020 рік самостійно, у зв`язку з чим скоригувати кількість необхідного до замовлення об`єму природного газу.
Наведеною вище постановою НКРЕКП №2080 від 07.10.2019 передбачено право споживача щодо подання Оператору ГРМ  уточненої заявки на величину річної замовленої потужності сумарно по всіх його об`єктах у газорозподільній зоні відповідного Оператора ГРМ на розрахунковий 2020 рік – до 01 листопада календарного року, що передує розрахунковому періоду, тобто у спірному випадку відповідач мав реалізувати таке право до 01.11.2019.
В матеріалах справи міститься лист №6 від 23.01.2020, який ТДВ "Новоіванівський цукровий завод" направлено на адресу АТ "Харківгаз", в якому відповідач подав уточнену заявку на величину річної замовленої потужності на 2020 рік.
При цьому, оскільки таку заяву подано з порушенням строку, визначеного абзацом 3 пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, суд апеляційної інстанції апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта про відсутність у АТ "Харківгаз" правових підстав для її врахування, оскільки станом на момент подання зазначеної заяви Оператор ГРМ мав право та вже скоригував плановий обсяг газу для споживача на наступний рік відповідно до вимог пунктів 1 та 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ.
За умовами пункту 6.8 Договору розподілу, так і положеннями пункту 10 (пункт 9 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) глави VI розділу 6 Кодексу ГРМ, надання Оператором ГРМ послуги споживачу, що не є побутовим, за договором розподілу природного газу підтверджується підписаним між ними актом наданих послуг. Оператор ГРМ до п`ятого числа місяця, наступного за звітним, надсилає споживачу два примірники оригіналу акта наданих послуг за звітний період, підписані уповноваженим представником Оператором ГРМ.
Споживач протягом двох днів з дня одержання акта наданих послуг зобов`язаний повернути Оператору ГРМ один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню в порядку, встановленому законодавством.
Тобто, акт надсилається іншій стороні до п`ятого числа місяця, наступного за звітним.
В матеріалах справи містяться докази направлення відповідачу актів надання послуг №ХАЯ80001031 від 31.01.2020 на суму 439840,00 грн., №ХАЯ80003979 від 29.02.2020 на суму 439840,00 грн., №ХАЯ80005230 на суму 439840,00 грн.
Разом з тим, судом апеляційної інстанції враховується відсутність в матеріалах справи доказів направлення відповідачем позивачу вмотивованої відмови від підписання актів наданих послуг, а також доказів звернення про розірвання договору розподілу природного газу, як це передбачено п.8 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, а також приписи законодавства, яке підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача заявленої суми заборгованості місячної вартості величини річної замовленої потужності за період з січня по березень 2020 року у розмірі 1319516,64 грн.
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача суму пені за порушення терміну оплати, а також інфляційні нарахування на суму боргу та річні.
Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку,  передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. 
Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової  суми (неустойка,  штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним  правил  здійснення  господарської  діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. 
За приписами статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання  вчиняється у письмовій формі (ст.547 ЦК України). 
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст.551 ЦК України). 
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Перевіривши за допомогою системи інформаційно-правового забезпечення "Ліга:закон" здійснений позивачем розрахунок, суд апеляційної інстанції встановив, що такий розрахунок є обґрунтованим, здійсненим з урахуванням умов пункту 8.2. спірного договору та дат виникнення прострочення з урахуванням періодів нарахування інфляції, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку також про наявність правових підстав для стягнення з відповідача суми 44152,07 грн. пені, 6958,10 грн. 3% річних; 16309,14 грн. інфляційних втрат.
Враховуючи вимоги частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
З огляду на вищевикладене, надаючи оцінку всім обставинам справи та поданим сторонами докам, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що позовні вимоги АТ "Харківгаз" до ТДВ "Новоіванівський цукровий завод" про стягнення 1386935,95 грн., з яких: 1319516,64 грн. основного боргу за послуги з розподілу природного газу за період січень - березень 2020 року, 44152,07 грн. пені, 6958,10 грн. 3% річних, 16309,14 грн. інфляційних втрат, є законним та обґрунтованими, у зв`язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі.
Крім того, судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1   статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод   зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод   зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен аргумент.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права, у зв`язку із чим апеляційна скарга АТ "Харківгаз" підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Харківської області від 07.09.2020 у справі №922/1476/20 підлягає скасуванню із прийняттям у відповідності до вимог пункту 2 частини 1 статті 275 ГПК України нового судового рішення про задоволення позовних вимог.
Відповідно до статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на відповідача.
Керуючись статтями  129, 269, 270, 275, 277, 281 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд, 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Харківгаз”  на рішення Господарського суду Харківської області від 07.09.2020 у справі №922/1476/20 - задовольнити.
Рішення Господарського суду Харківської області від 07.09.2020 у справі №922/1476/20 -  скасувати.
Ухвалити нове рішення у справі. 
Позовні вимоги Акціонерного товариство "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" до Товариства з додатковою відповідальністю "Новоіванівський цукровий завод" про стягнення 1386935,95 грн., з яких: 1319516,64 грн. основний борг за послуги з розподілу природного газу за період січень - березень 2020 року, 44152,07 грн. пені, 6958,10 грн. 3% річних, 16309,14 грн. інфляційних втрат – задовольнити повністю.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Новоіванівський цукровий завод" (63109, Харківська область, Коломацький район, смт. Коломак, вул. Перемоги, буд. 123, код ЄДРПОУ 00373178) на користь Акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Харківгаз” (61109, м.Харків, вул. Безлюдівська, 1, код ЄДРПОУ 03359500) 1386935,95 грн., з яких: 1319516,64 грн. основний борг за послуги з розподілу природного газу за період січень - березень 2020 року, 44152,07 грн. пені, 6958,10 грн. 3% річних, 16309,14 грн. інфляційних втрат.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Новоіванівський цукровий завод" (63109, Харківська область, Коломацький район, смт. Коломак, вул. Перемоги, буд. 123, код ЄДРПОУ 00373178) на користь Акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Харківгаз” (61109, м.Харків, вул. Безлюдівська, 1, код ЄДРПОУ 03359500) судовий збір в сумі 20804,03 грн. за подання позовної заяви та 31206,05 грн. за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий суддя                                                                    Н.О. Мартюхіна

Суддя                                                                                           Т.Д. Геза  

Суддя                                                                                           О.В. Плахов

Повний текст постанови складено  та підписано  24.12.2020.