Справа № 446/482/19                                 Головуючий у 1 інстанції: Костюк У.І. 
Провадження № 22-ц/811/619/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М. 
Категорія:16

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

       12 жовтня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Ванівського О.М.
суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я., 
при секретарі: Івановій О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Кам`янка - Бузького районного суду Львівської області від 20 грудня 2019 року,-
в с т а н о в и в:

       У березні 2019 року публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» (далі - ПАТ «Українська залізниця») в особі регіональної філії «Львівська залізниця» звернулося до суду із позовом до Кам"янка-Бузької міської ради Львівської області, ОСОБА_1 , про визнання недійсним рішення Кам"янка-Бузької міської 25 сесії 6 скликання №8 від 26.07.2012 та державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯН 439736 від 26.12.2012.
       Позов мотивовано тим, що з метою оформлення правовстановлюючих документів на право постійного користування землями смуги відведення залізниці, в межах міста Кам"янка-Бузька Кам"янка-Бузького району Львівської області, Державним територіально-галузевим об`єднанням «Львівська залізниця» (далі - ДТГО «Львівська залізниця) була розроблена Технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки загальною площею 21,1055 га ДТГО "Львівська залізниця" під існуючими об`єктами залізничного транспорту за напрямком "Львів - Ківерці" від 40 км + 325 м до 43 км + 157 м в адміністративних межах міста Кам`янка - Бузька Кам`янка - Бузького району Львівської області. Роботи щодо розроблення даної технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель виконувались в 2015 році КТ НВФ «Нові технології». В результаті польового обстеження виявлено, що на земельній ділянці смуги відведення залізниці частково розташовані суміжні земельні ділянки, які знаходяться в приватній власності громадян. Так, згідно Зведеного інвентаризаційного плану земельної ділянки смуги відведення ДТГО “Львівська залізниця” на ділянці «Львів - Ківерці» від 40 км + 325 м до 43 км + 157 м в адміністративних межах міста Кам`янка - Бузька Кам`янка - Бузького району Львівської області погодженого в тому числі відділом Держземагентства у Кам`янка - Бузькому районі Львівської області, встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до рішення Кам`янка-Бузької міської ради 25 сесії 6 скликання № 8 від 26.07.2012 та державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯН № 439736 від 26.12.2012 року передано у власність земельна ділянка площею 0,0921 га в межах м. Кам`янка-Бузька (кадастровий номер-4622110100:01:010:0018). Частина зазначеної земельної ділянки площею 0.0162 га перетинається з земельною ділянкою смуги відведення залізниці. Вважає, вищевказане рішення Кам`янка-Бузької міської ради 25 сесії 6 скликання № 8 від 26.07.2012 та державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯН №439736 від 26.12.2012 року такими, що суперечать законодавству, порушують права позивача на користування наданою йому відповідно до норм чинного законодавства земельною ділянкою для обслуговування залізничного полотна та забезпечення безпеки руху.
       Згідно Плану меж смуги відведення лінії Львів-Ківерці Львівскої залізничної дороги в адміністративних межах Кам`янка-Бузького району Львівської області від 36 до км 59, розроблений проектною організацією Дорпроект Південно- Західної залізницею у 1956 році, який є належним доказом землекористування залізниці, ширина смуги відведення на вказаній ділянці перегону становить 30 м від осі колії. Земельна ділянка ОСОБА_1 частково входить у ширину смуги відведення залізниці і загальна площа перетину земельної ділянки ОСОБА_1 в смузі відведення залізниці становить 0,0162 га. На земельній ділянці, розміри якої визначені зазначеним Планом смуги відведення, розташований об`єкт залізничного транспорту за напрямком «Львів - Ківерці» від 40 км + 325 м до 43 км + 157 м в адміністративних межах міста Кам`янка - Бузька Кам`янка - Бузького району Львівської області», яка є державною власністю і перебуває на балансі ДТГО «Львівська залізниця». Кам"янка-Бузькою міською радою перевищено свої повноваження у частині розпорядження земельними ділянками державної власності під залізницями, оскільки відповідно до частини четвертої статті 84 ЗК України до земель державної власності, які не можуть передаватися у приватну власність належать землі під державними залізницями. 
       Посилаючись на викладені обставини, ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» просило визнати недійсним рішення Кам"янка-Бузької міської ради 5 сесії 6 скликання №8 від 26.07.2012, визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯН № 439736 від 26.12.2012 стягнути з відповідачів судові витрати.
       Рішенням Кам`янка - Бузького районного суду Львівської області від 20 грудня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
       Рішення суду оскаржила Регіональна філія «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця». 
       В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції вважає необгрунтованим, незаконним, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права.         Зазначає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, позивачем пропущено строк позовної давності. Посилається на те, що позивачем не пропущено строк позовної давності з огляду на те, що про порушення свого права він дізнався 29.02.2016 року в день складення акту № 13 про виконання внутрішнього зобов`язання з інвентаризації земельних ділянок та звернувся до суду з позовом 26.02.2019 року. Звертає увагу на те. що в справі встановлено, що частина земельної ділянки, що перебуває у власності ОСОБА_1 , є частиною смуги відведення залізниці. Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що у відповідності до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Вважає, що з огляду на триваючий характер правопорушення, позовна давність не застосовується.
       Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.
Сторони в судове засідання не з`явилися. Від представника апелянта ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 та представника Кам`янка-Бузької міської ради – Шеремети Р.І. надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
       Згідно з ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України суд, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 06.10.2020 року, є дата складення повного судового рішення – 12.10.2020 року.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця»  не підлягає до задоволення з наступних підстав.
       Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
       Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам. 
       Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. 
       Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції прийшов до висновку, про пропуск позивачем позовної давності на звернення до суду з вимогою про визнання недійсними рішення Кам`янка -Бузької міської ради 25 сесії 6 скликання 8 від 26.07.2012 та державного акта про право власності на земельну ділянку серії ЯН 439736 від 26.12.2012.
       Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.
       Встановлено, що рішенням 26 сесії 6 скликання Кам`янка - Бузької міської ради Львівської області №8 від 26.07.2012 року відповідачу ОСОБА_1 виділено земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, площею 0,0921 га, яка розташована в по АДРЕСА_1 .
       На підставі вказаного рішення Кам`янка - Бузькою міською радою Львівської області ОСОБА_1 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯН №439736 від 26.12.2012 року.
       З того часу ОСОБА_1 користується зазначеною ділянкою та сплачує земельний податок, що підтверджується матеріалами справи.
       Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» на підтвердження права постійного користування землями смуги відведення, зокрема в адміністративних межах м. Кам`янка- Бузька Кам`янка-Бузького району Львівської області, надало План меж смуги відведення лінії Львів-Ківерці Львівскої залізничної дороги в адміністративних межах Кам`янка-Бузького району Львівської області від 36 до км 59, розроблений проектною організацією Дорпроект Південно- Західної залізницею у 1956 році. Також позивачем подано технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки загальною площею 21,1055 га Державного територіально-галузевого об`єднання «Львівська залізниця» під існуючими об`єктами залізничного транспорту за напрямком Львів-Ківерці від 40 км + 325 м до 43 км + 157 м для забезпечення функціонування залізничного транспорту в межах міста Кам`янка-Бузька Кам`янка-Бузького району Львівської області.
       На замовлення ДТГО «Львівська залізниця» була розроблена Технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки загальною площею 21,1055 га Державному територіально-галузевому об`єднанню "Львівська залізниця" під існуючими об`єктами залізничного транспорту за напрямком "Львів - Ківерці" від 40км + 325 м до 43 км + 157 м в адміністративних межах міста Кам`янка - Бузька Кам`янка - Бузького району Львівської області. 
       Роботи щодо розроблення даної технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель виконувались в 2015 році КТ НВФ «Нові технології». В результаті виконаних робіт встановлено, що площа земельних ділянок ДТГО “Львівська залізниця” на ділянці “Львів - Ківерці” від 40 км + 325 м до 43 км + 157 м в адміністративних межах міста Кам`янка - Бузька Кам`янка - Бузького району Львівської області становить 21,1055 га. При польовому обстеженні виявлено, що частина земельній ділянки, яка перебуває у власності ОСОБА_1 саме площею 0,0162 га, накладається на смугу відведення залізниці.
       Із вказаних матеріалів також вбачається, що частина земельної ділянки, що перебуває у власності ОСОБА_1 є частиною смуги відведення залізниці, що підтверджується технічною документацією із землеустрою щодо інвентаризації площею 21,1055 га ДТГО «Львівська залізниця» під існуючим об`єктом за напрямком «Львів-Ківерці в адміністративних межах м.Кам`янка-Бузького району Львівської області, Планом меж смуги відведення лінії Львів-Ківерці Львівської залізниці в адміністративних межах Кам"янка-Бузького району, 1956 року та вона належить до земель транспорту, ПАТ «Українська залізниця» в особі ДТГО «Львівська залізниця» є належним користувачем цієї спірної земельної ділянки відповідно до законодавства.
       Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про залізничний транспорт» землі, що надаються в користування для потреб залізничного транспорту, визначаються відповідно до Земельного кодексу України та Закону України «Про транспорт».
       До земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв`язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту (частина друга статті 6 Закону України «Про залізничний транспорт»).
       Згідно з частиною 1 статті 11 Закону України «Про транспорт» землями транспорту визнаються землі, надані в користування підприємствам і організаціям транспорту згідно із Земельним кодексом України, для виконання покладених на них завдань щодо експлуатації, ремонту, вдосконалення і розвитку об`єктів транспорту.
        Частиною 1 статті 23 Закону України «Про транспорт», яка кореспондується з положеннями статті 68 Земельного кодексу України, встановлено, що до земель залізничного транспорту належать землі, надані в користування підприємствам і організаціям залізничного транспорту відповідно до чинного законодавства України. До складу цих земель входять землі, які є смугою відведення залізниць, а саме землі, надані під залізничне полотно та його облаштування, станції з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв`язку, водопостачання, каналізації, захисні та укріплюючі насадження, службові, культурно-побутові приміщення та інші споруди, необхідні для забезпечення роботи залізничного транспорту.
        Відповідно до частини 1 статті 84 Земельного кодексу України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.
        До земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі під державними залізницями, об`єктами державної власності повітряного і трубопровідного транспорту (пункт «б» частини четвертої статті 84 Земельного кодексу України).
       Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що частина земельної ділянки, що перебуває у власності ОСОБА_1 накладається на землю залізничного транспорту, яка перебуває у користуванні ДГТО «Львівська залізниця».
       Поряд з цим, судом першої інстанції встановлено, що позивачем пропущено строк позовної давності.
Згідно з положенням статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
       Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.
       Відповідно до вимог статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
У п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.
Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення й застосування конвенції (п.1 ст.32 конвенції), наголошує, що позовна давність — це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце в далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту з плином часу (п.51 рішення від 22.10.96 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; п.570 рішення від 20.09.2011 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).
Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в ст.261 ЦК, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся по його захисту до суду, недостатньо.
Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права.
       У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року в справі № 907/50/16 (провадження № 12-122гс18) вказано, що «позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтями 32-38 ГПК України (в редакції, чинній на час винесення оскаржуваних судових рішень), про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення відповідного права можна було отримати раніше».
       У справі, що переглядається, ПАТ «Українська залізниця» просила визнати недійсним рішення Кам"янка-Бузької міської 25 сесії 6 скликання №8 від 26.07.2012 та державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯН 439736 від 26.12.2012. Із позовом ПАТ «Українська залізниця» звернулася 28.02.2019 року, тобто, майже через 7 років.
       Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що АТ «Українська залізниця» не мало об`єктивної можливості довідатися про оспорюване рішення органу місцевого самоврядування, яке перебуває у загальному доступі.
       Окрім цього, як вбачається з пояснень позивача, на які вказує відповідач ОСОБА_1 в заяві про застосування строків позовної давності, що роботи щодо розроблення «Технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки загальною площею 21,1055 га ДТГО «Львівська залізниця» під існуючими об`єктами залізничного транспорту за напрямком «Львів-Ківерці» виконувались в 2015 році КТ НВФ «Нові технології» і що в результаті польового обстеження та при аналізі наданої інформації з електронної бази Державного земельного кадастру встановлено, що на земельній ділянці смуги відведення залізниці частково розташовані суміжні земельні ділянки, які знаходяться в приватній власності громадян та встановлює що ніби то його права порушено.
       Вказане дає підстави для висновку, що перебіг трирічного строку позовної давності почався 2015 року та закінчився в грудні 2018 року, із вказаним позовом ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» звернулося – 28.02.2019 року.
       Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, а тому відсутні підстав для скасування рішення суду.
       Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
       Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. 
       Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому його відповідно до ст.. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» - залишити без задоволення.
Рішення Кам`янка - Бузького районного суду Львівської області від 20 грудня 2019 року        залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 12.10.2020 року.

Головуючий : О.М.Ванівський

Судді: Н.П. Крайник 

О.Я. Мельничук