Дата документу 02.12.2020 Справа № 335/10490/18

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний №335/10490/18                    Головуючий у 1 інстанції Рибалко Н.І.
Провадження № 22-ц/807/3389/20 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
02 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.
суддів: Бєлки В.Ю.,
Полякова О.З.

за участю секретаря судового засідання Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», ОСОБА_3 , Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, третя особа - Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Нечипуренко Галина Флорівна про визнання недійсним договорів іпотеки, усунення перешкоди у здійсненні права власності, виключення записів з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Укрсиббанк», ОСОБА_3 , Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, третя особа - Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Нечипуренко Г.Ф. про визнання недійсним договорів іпотеки, усунення перешкоди у здійсненні права власності, виключення записів з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
В обґрунтування позову зазначала, що їй на підставі свідоцтва про право власності № 1255 , від 05.07.1999 року, виданого на підставі розпорядження голови Орджонікідзевської районної адміністрації від 17.03.1999 року № 727 належить 22/25 частини домоволодіння, яке розташоване в АДРЕСА_1 .
3/25 частини вказаного домоволодіння належать ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про право власності № 1256 від 05.07.1999 року, виданого на підставі розпорядження голови Орджонікідзевської районної адміністрації від 17.03.1999 року № 727. 
Вказане домоволодіння знаходиться на земельній ділянці, площею 0,1000 га, кадастровий номер 2310100000:05:001:0267, 22/25 частин якої належать позивачу на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЗП №086467, виданого Запорізькою міською радою 06.07.2005 року. 
3/25 частин даної земельної ділянки належать ОСОБА_3 , на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЗП № 086468, виданого Запорізькою міською радою 06.07.2005 року.
23.02.2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту № 11121701000, відповідно до умов якого ПАТ «Укрсиббанк» надав ОСОБА_3 кредит в іноземній валюті в сумі 175 000,00 доларів США, а останній зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі, не пізніше 22.02.2018 року, згідно з графіком погашення кредиту.
В той же день між ПАТ «Укрсиббанк», ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки № 11121701000/З, посвідчений приватним нотаріусом Нечипуренко Г.Ф., реєстраційний номер № 416, відповідно до умов якого останні передали в іпотеку нерухоме майно - домоволодіння АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового і господарських будівель, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 2310100000:05:001:0267.
На підставі даного договору нотаріус Нечипуренко Г.Ф. внесла в єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записи про заборони відчуження домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження 4545334, а також земельної ділянки, площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового і господарських будівель, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 2310100000:05:001:0267, реєстраційний номер обтяження 4545441. 
Крім того, 18.06.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11360435000, відповідно до умов якого, ПАТ «Укрсиббанк» надав ОСОБА_3 кредит в іноземній валюті в сумі 49000 США, а ОСОБА_3 зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 17.06.2015 року, згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 15,00 % річних. 
Також був кладений кредитний договір про надання споживчого кредиту № 11360479000/11360479001 від 18.06.2008 року, відповідно до умов якого ПАТ «Укрсиббанк» надав відповідачу ОСОБА_3 кредит і грошові кошти у сумі 9 978, 00 гривень, а ОСОБА_3 зобов`язався повернути даний кредит у повному обсязі не пізніше 17.06.2015 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 20,90 %.
18.06.2008 року між ПАТ «Укрсиббанк», ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки № 11360435000/З, посвідчений приватним нотаріусом Нечипуренко Г.Ф., реєстраційний номер № 1849, відповідно до умов якого останні передали в іпотеку нерухоме майно - домоволодіння АДРЕСА_1 , про що нотаріусом Нечипуренко Г.Ф. внесено в єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про заборону відчуження домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження 7404576.
Крім того, з метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань відповідача за Кредитними договорами, між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 були укладені Договори поруки № 11121701000/П від 23.02.2007 року та 11360435000/П від 18.06.2008 року.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.. Запоріжжя від 07.10.2014 року визнано договори поруки № 11121701000/П від 23.02.2007 року та №11360435000/П від 18.06.2008 року укладені між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 недійсними, оскільки вони були укладені з погрозою застосування насильства.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.07.2018 року ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1,2 ст. 355 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження № 120170800600032517 відносно останнього закрито.
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна містяться наступні записи: записи про заборони відчуження домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження 4545334, а також земельної ділянки, площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового і господарських будівель, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 2310100000:05:001:0267, реєстраційний номер 45454414; підставою обтяження вказано договір іпотеки № 11121701000/З від 23.02.2017 року; запис про заборону відчуження домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження 7404576; підставою вказано договір іпотеки № 11360435000/З від 18.06.2008 року.
Також в державний реєстр іпотеки внесені наступні записи: про іпотеку, реєстраційний номер обтяження 4552852, зареєстрований 26.02.2007 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нечипуренко Г.Ф., підстава обтяження: договір іпотеки № 416 від 23.02.2007 року, приватний нотаріус Нечипуренко Г.Ф., об`єкт обтяження: домоволодіння, адреса: АДРЕСА_1 ; про іпотеку, реєстраційний номер обтяження 4552969, зареєстрований 26.02.2007 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нечипуренко Г.Ф., підстава обтяження: договір іпотеки № 416 від 23.02.2007 року, приватний нотаріус Нечипуренко Г. Ф., об`єкт обтяження: земельна ділянка, адреса: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 2310100000:05:001:0267; про іпотеку, реєстраційний номер обтяження 9911111, зареєстрований 26.02.2007 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нечипуренко Г.Ф., підстава обтяження: договір іпотеки № 1849 від 18.06.2008 року, приватний нотаріус Нечипуренко Г.Ф., об`єкт обтяження: домоволодіння, адреса: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_3 примусив ОСОБА_1 передати в іпотеку своє нерухоме майно з погрозою застосування насильства, вищевказані договори іпотеки на підставі ч.1 ст.215 ЦК Цкраїни є недійсними в частині передання ОСОБА_1 свого нерухомого майна в іпотеку, та внесення вищезазначених записів до Державних реєстрів щодо обтяження належного позивачу майна порушують її право власності щодо вільного володіння, користування та розпорядження майном, тому ці записи мають бути виключені з реєстрів.
Просила суд визнати недійсними договори іпотеки № 11121701000/З від 23.02.2007 року та №11360435000/З від 18.06.2008 року, укладені між АКІБ «УкрСиббанк», ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в частині передачі в іпотеку ОСОБА_1 в іпотеку 22/25 частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також 22/25 частини земельної ділянки, площею 0,1000 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 2310100000:05:001:0267; усунути ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні права власності на 22/25 частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також 22/25 частини земельної ділянки, площею 0, 1000 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 2310100000:05:001:0267, наступним шляхом: скасувати запис Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію обтяження у виді заборони на нерухоме майно № 4545334 від 23.02.2007 року, про заборону відчуження домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження 4545334; запис Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію обтяження у виді заборони на нерухоме майно № 4545441 від 23.02.2007 року про заборону відчуження земельної ділянки, площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 2310100000:05:001:0267; скасувати запис Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію обтяження у виді заборони на нерухоме майно № 7404576 від 18. 06. 2008 року про заборону відчуження домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; скасувати запис Державного реєстру іпотек про державну реєстрацію обтяження № 4552852 від 26.02.2007 року у виді іпотеки, внесений на підставі договору іпотеки № 416 від 23.02.2007 року; запис Державного реєстру іпотек про державну реєстрацію обтяження № 4552969 від 26.02.2007 року у виді іпотеки, внесений на підставі договору іпотеки № 416 від 23.02.2007 року; запис Державного реєстру іпотек про державну реєстрацію обтяження № 9911111 від 08.06.2010 року у виді іпотеки, внесений на підставі договору іпотеки № 1849 від 18.06.2008 року.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2020 року позов залишено без задоволення.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, незастосування норми матеріального права, які у даній справі підлягають застосуванню, та порушення норми процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
АТ «Укрсиббанк» надало суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції у цій справі залишити без змін.
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача,пояснення учасників процесу,перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За нормами ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:
1) керує ходом судового процесу;
2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;
3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;
4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;
5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає зазначеним нормам процесуального права.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, зокрема, що оспорювані правочини укладені під впливом тиску на неї. 
Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суд першої інстанції з огляду на наступне.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 23 лютого 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту №11121701000 у сумі 175 000,00 доларів США строком до 22.02.2018р. В забезпечення зазначеного договору, 23.02.2007р. між банком, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки №11121701000/З, посвідчений приватним нотаріусом Нечипуренко Г.Ф., відповідно до якого останні передали в іпотеку нерухоме майно - домоволодіння АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,1000 га, на якій розташоване домоволодіння. Відповідно до правовстановлюючих документів частки іпотекодавців на предмет іпотеки розподілені наступним чином: 22/25 часток належить ОСОБА_1 , 3/25 часток - ОСОБА_3 
18 червня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 були укладені ще договори про надання споживчого кредиту за №11360435000 на суму 49 000,00 доларів США строком до 17.06.2015р. та за №11360479000/11360479001 на суму 9 978,00 грн. строком до 17.06.2015р. В забезпечення зазначених договорів, 18.06.2008р. між банком, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки №11360435000/З, посвідчений приватним нотаріусом Нечипуренко Г.Ф., відповідно до якого останні передали в іпотеку нерухоме майно - домоволодіння АДРЕСА_1 .
Крім цього, між банком та ОСОБА_1 були укладені договори поруки №11121701000/П від 23.02.2007р. та №11360435000/П від 18.06.2008р.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.06.2014р. ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1, 2 ст. 355 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за те, що примусив ОСОБА_1 виступити поручителем у вказаних вище кредитних договорах.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 жовтня 2014 року визнано договори поруки № 11121701000/П від 23.02.2007 року та №11360435000/П від 18.06.2008 року укладені між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 недійсними, оскільки вони були укладені з погрозою застосування насильства.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2016 року, яке постановою апеляційного суду Запорізької області від 05 квітня 2017 року залишено без змін, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсиббанк», ОСОБА_3 , треті особи: Державна реєстраційна служба Запорізького міського управління юстиції Запорізької області, приватний нотаріус міського нотаріального округу Нечипуренко Г.Ф., про визнання недійсним договорів іпотеки та виключення записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відмовлено.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 05 липня 2018 року встановлено вину ОСОБА_3  у примушуванні  ОСОБА_1  до виконання зобов`язань щодо укладення договорів іпотеки та його звільнено від кримінальної відповідальності за ч.ч.1,2 ст.355 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 120170800600032517 від 06.07.2017., у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності (а.с. 10).
Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження того, що оспорювані правочини, укладені під впливом тиску на неї.
Проте, такі висновки суду не відповідають обставинам справи.
Так, ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 05 липня 2018 року встановлено, ОСОБА_3 , маючи умисел на примушування ОСОБА_1 до виконання цивільно-правових зобов`язань, тобто вимоги виконати договір, угоду чи інше цивільно-правове зобов`язання з погрозою насильства над потерпілою, діючи на протязі тривалого часу, а саме з початку лютого 2007 року по 23 лютого 2007 року, знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом залякування та погроз застосування фізичного насильства та психологічного впливу, примусив ОСОБА_1 вступити в правовідносини з АКІБ «УкрСиббанк» та скласти договір іпотеки № 11121701000/3 від 23.02.2007 згідно якого остання передала іпотеко держателю - АКІБ «УкрСиббанк» належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме 22/25 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , з розташованими житловим будинком на нежитловому приміщенні, земельну ділянку, площею 0.0880 га за вказаною адресою. На підставі договору іпотеки, і поте ко держатель -АКІБ «УкрСиббанк» видав споживчий кредит ОСОБА_3 на суму 175000 доларів США.
Крім того, ОСОБА_3 усвідомлюючи, що він має психологічний вплив на свою дружину ОСОБА_1 , вирішив знову примусити останню до виконання цивільно-правових зобов`язань, при аналогічних обставинах.
Так, у червні 2008 року, ОСОБА_3 для отримання чергового споживчого кредиту в АКІБ «УкрСиббанк» зажадав від ОСОБА_1 , щоб остання склала з представником вказаного банку договір іпотеки та передала частину належного їй на праві власності нерухомого майна. Після відмови позивачки, виконати його вимоги, ОСОБА_3 діючи повторно, маючи умисел на примушування ОСОБА_1 до виконання цивільно-правових зобов`язань, тобто вимоги виконати договір, угоду чи інше цивільно-правове зобов`язання з погрозою насильства над потерпілою, а також із застосуванням насильства, що не є небезпечним для її життя і здоров`я, знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з початку червня до 18 червня 2008 року, шляхом залякування та систематичного побиття, примусив ОСОБА_1 вступити в правовідносини з АКІБ «УкрСиббанк» та скласти договір іпотеки № 11360435000/3 від 18.06.2008 згідно якого остання передала іпотеко держателю -АКІБ «УкрСиббанк» належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме 22/25 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , з розташованими житловим будинком на нежитловому приміщенні. На підставі договору іпотеки, іпотекодержатель - АКІБ «УкрСиббанк» видав споживчий кредит ОСОБА_3 на суму 49000 доларів США.
Дії ОСОБА_3 були кваліфіковані судом за ч. 1 ст. 355 КК України як примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань, з погрозою насильства над потерпілим та за ч. 2 ст, 355 КК України, як примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань, з погрозою насильства над потерпілим вчинене повторно.
Таким чином, ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 05 липня 2018 року встановлено, що ОСОБА_3 з погрозою застосування насильства до ОСОБА_1 примусив її укласти спірні договори іпотеки. 
В силу вимог ч.6 ст.82 ЦПК України, ухвала Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 05 липня 2018 рокує обов`язкова для суду, який розглядає справу про правові наслідки дій ОСОБА_3 в питанні чи мали місце такі дії ОСОБА_3 та чи вчинені вони ним. 
Суд першої інстанції в рішенні зазначив, що у суду викликає сумнів достовірність відомостей, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань в липні 2017 року щодо факту укладення договорів в 2007 та в 2008 роках. 
Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, поставив під сумнів вже ухвалене судом рішення, в іншому складі суду, що набрало законної сили, яким надана оцінка зазначеним відомостям, внесеним до ЄРДР, кваліфіковані дії особи, що притягувалась до кримінальної відповідальності, встановлена вина цієї особи.
З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції, всупереч норм процесуального права, не взяв до уваги ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.07.2018, яка є для нього обов`язковою.
Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу
Статтею 203 ЦК України визначено основні критерії чинності правочинів, зазначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а также інтересам держави і суспільства, його моральним засадам., особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до ч. 1 ст. 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним..
Під насильством у ст. 231 ЦК України розуміється фізичний або психічний тиск на особу з метою примушування її до вчинення правочину.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 05 липня 2018 року встановлено, що ОСОБА_3 з погрозою застосування насильства до ОСОБА_1 примусив її укласти спірні договори іпотеки, що свідчить про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про визнання договорів іпотеки недійсними.
Крім того, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна містяться відповідні записи.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Положеннями ч.2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення.
З огляду на те, що спірні договори іпотеки є недійсними в частині передання ОСОБА_1 свого нерухомого майна в іпотеку, то внесення відповідних записів до Державних реєстрів щодо обтяження належного їй майна порушують право власності ОСОБА_1 щодо вільного володіння, користування та розпорядження майном, тому вказані записи мають бути виключені з реєстру.
За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хаджинастасиу проти Греції», національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію; у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кузнецов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.
За таких обставин, місцевий суд не дотримався вимог матеріального та процесуального права, не з`ясував обставини, які мають значення для справи, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, рішення суду першої інстанції до скасування з прийняттям постанови про задоволення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно із ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що позовна заява та апеляційна скарга підлягають задоволенню, тому судовий збір необхідно покласти на відповідачів.
На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376,381,382,384 ЦПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2020 року у цій справі скасувати та прийняти постанову наступного змісту.
Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», ОСОБА_3 , Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, третя особа - Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Нечипуренко Галина Флорівна про визнання недійсним договорів іпотеки, усунення перешкоди у здійсненні права власності, виключення записів з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - задовольнити.
Визнати недійсними договори іпотеки № 11121701000/З від 23.02.2007 року та №11360435000/З від 18.06.2008 року, укладені між АКІБ «УкрСиббанк», ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в частині передачі в іпотеку ОСОБА_1 в іпотеку 22/25 частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також 22/25 частини земельної ділянки, площею 0,1000 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 2310100000:05:001:0267.
Усунути ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні права власності на 22/25 частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також 22/25 частини земельної ділянки, площею 0, 1000 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 2310100000:05:001:0267, наступним шляхом:
- скасувати запис Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію обтяження у виді заборони на нерухоме майно № 4545334 від 23.02.2007 року, про заборону відчуження домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження 4545334; запис Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію обтяження у виді заборони на нерухоме майно № 4545441 від 23.02.2007 року про заборону відчуження земельної ділянки, площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 2310100000:05:001:0267;
- скасувати запис Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію обтяження у виді заборони на нерухоме майно № 7404576 від 18.06.2008 року про заборону відчуження домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
- скасувати запис Державного реєстру іпотек про державну реєстрацію обтяження № 4552852 від 26.02.2007 року у виді іпотеки, внесений на підставі договору іпотеки № 416 від 23.02.2007 року; запис Державного реєстру іпотек про державну реєстрацію обтяження № 4552969 від 26.02.2007 року у виді іпотеки, внесений на підставі договору іпотеки № 416 від 23.02.2007 року; запис Державного реєстру іпотек про державну реєстрацію обтяження № 9911111 від 08.06.2010 року у виді іпотеки, внесений на підставі договору іпотеки № 1849 від 18.06.2008 року.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 174,66 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 174,66 грн.
Стягнути з Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 174,66 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 07 грудня 2020 року.

Головуючий

Судді: