Справа № 460/1726/19                                Головуючий у 1 інстанції: Кондратьєва Н.А. 
Провадження № 22-ц/811/3437/19                        Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

23 листопада 2020 року Львівський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

Головуючого судді Мікуш Ю.Р.
Суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В. 
розглянувши у письмовому провадженні без участі учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Яворівського районного суду Львівської області від 27 серпня 2019 року у справі №460/1726/19 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
в с т а н о в и в:
04 квітня 2019 року позивач - АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 06.08.2014 року у розмірі 32247,65 грн. та судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду в розмірі 1921,00 грн.
Оскаржуваним рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 27 серпня 2019 року частково задоволено позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 9 522,44 грн. суму заборгованості за тілом кредиту за Кредитним договором б/н від 06.08.2014 року.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судові витрати у розмірі 567, 25грн. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Рішення Яворівського районного суду Львівської області в частині відмови у стягненні простроченого тіла кредиту оскаржив позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк».
В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення простроченого тіла кредиту необґрунтованим та безпідставним, ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права. У доводах апеляційної скарги позивач посилається на те, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача суми простроченого тіла кредиту, допустивши грубе порушення норм цивільного права. 
Суд порушив порядок, встановлений для вирішення питання, допустив однобічність та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні, фактичним обставинам справи.
Просить скасувати рішення Яворівського районного суду Львівської області від 27 серпня 2019 року в частині відмови у стягненні простроченого тіла кредиту та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення апеляційної скарги. В частині задоволених позовних вимог рішення суду залишити без змін. Стягнути з відповідача судові витрати.
Відповідно до ст.360 Цивільного процесуального кодексу України(далі ЦПК) Відзив на апеляційну скаргу суду не надано.
Представником позивача АТ КБ «Приватбанк» Гнатишак О.В. надано суду додаткові пояснення до апеляційної скарги, які долучені до матеріалів справи.
Відповідач по справі ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоч неодноразово повідомлявся судом за відомою останньою адресою.
Окрім цього, відповідач по справі ОСОБА_1 повідомлявся на веб-сайті Львівського апеляційного суду про день і час слухання справи (а.с.82,85,91), однак в судове засідання жодного разу не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв. 
Представник позивача надав суду клопотання про слухання справи у їх відсутності.
За змістом ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Згідно ч.2 ст.247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Матеріалами справи та судом встановлено, що 06.08.2014 року між ПАТ КБ «Приватбанк» правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №б/н відповідно до якого позичальник отримав кредит у розмірі 5 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк».
Підписавши заяву-анкету, відповідач своїм власноручним підписом підтвердив, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг (далі Правила, Умови, Тарифи) та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі Договір).
При укладенні Договору сторони керувалися ч.1 ст.634 Цивільного кодексу України (далі ЦК) згідно якої Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
До Кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк».
Позивач по справі АТ «Приватбанк» свої зобов`язання за Кредитним договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.
Відповідно до ст. 1054 ЦК за Кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Згідно із ст.ст. 526,527,530 ЦК зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідач не повному обсязі та невчасно виконував свої зобов`язання по поверненню коштів, якими користувався, внаслідок чого допустив заборгованість, яка станом на 13.02.2019 року становить 32 247,65 грн. з яких:
-9 522,44 грн. заборгованість за тілом кредиту;
-7651,63 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту;
-11958,77 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання;
-1 103,02 грн. пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму більше 100 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг;
- 500грн. штраф фіксована частина;
- 1511.79 грн. штраф (процентна складова).
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції стягнув з відповідача тіло кредиту та відмовив у стягненні інших вимог, посилаючись на те, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ті Умови та Правила, Витяг з тарифів розумів відповідач, ознайомився з ними і погодився, підписуючи анкету-заяву.
Так як апелянт у апеляційній скарзі просить стягнути прострочене тіло кредиту, тому апеляційна скарга розглядається в межах її вимог (ч.1 ст. 367 ЦПК). В іншій частині суд не перевіряє рішення суду першої інстанції.
Із Висновками суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення простроченого тіла кредиту, апеляційний суд не погоджується.
Платіж за умовами Договору включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами і частину заборгованості по кредиту. У разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу, сума кредиту вважається простроченою.
Прострочений кредит-це кредитні кошти, які були надані клієнту та не були повернені у строк, передбачений договором,
Враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернені, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а також враховуючи, що факт отримання кредиту та його розмір відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, колегія суддів вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом виконання боржником зобов`язання з повернення фактично отриманих коштів. Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №365/159/19).
Судом не взято до уваги, що відповідач активно користувався платіжною карткою, проводячи банківські операції, що підтверджується наявним у справі Розрахунком із якого встановлено, що 25.04.2018 року відповідачем ОСОБА_1 внесено останній платіж на погашення заборгованості. (а.с.8-10). 
Враховуючи вище наведене, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення та з відповідача ОСОБА_1 підлягає до стягнення сума 7 651,63грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту. В частині позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту в сумі 9 522,44 грн. рішення суду відповідає вимогам матеріального і процесуального права. Загальна сума, що підлягає стягненню становить 17 174,07 грн.
Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно ст.375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За приписами ст.376 ч.1 п.3,4 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
Порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.( ч.2 ст. 376 ЦПК).
За ч.5 ст. 268 ЦПК датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 374 ч.1 п.2, 375, 376 ч.1п.п.3,4, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.
Рішення Яворівського районного суду Львівської області в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення простроченого тіла кредиту скасувати.
Ухвалити в цій частині нове рішення.
Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1 ) в користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 7 651,63 грн. (сім тисяч шістсот п`ятдесят одна грн. 63 коп.) та 850,86 грн. судових витрат.
Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 27 серпня 2019 року в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 9 522,44 грн. та судових витрат залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 23 листопада 2020 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк

І