ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/7732/20	Головуючий у 1-й інстанції Вийванко О.М. 	
Провадження № 22-ц/817/884/20 	Доповідач - Щавурська Н.Б.	
Категорія - 31002000 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2020 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Щавурська Н.Б. 
суддів -  Костів О. З., Сташків Б. І., 
секретаря - Сович Н.А. 
сторін - позивача ОСОБА_1 , 

розглянувши у відкритому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 серпня 2020 року, постановлене суддею Вийванком О.М. у цивільній справі № 607/7732/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:
У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 24.06 2019 року з ОСОБА_2 на її користь стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 20.02.2019 року в розмірі 2 027 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи те, що стягуваних коштів недостатньо для належного утримання та виховання сина; у відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів, однак до Єдиного реєстру боржників його, як неплатника аліментів не внесено; з сином він взагалі не спілкується, повністю опікується інтересами дитини та займається її вихованням вона; відповідач отримує значні доходи, маючи у власності два автомобілі та володіючи правом на мисливство; їх спільний син займається комп`ютерною графікою, що вимагає придбання дороговартісного комп`ютера та відповідних ліцензійних програм, а також — те, що наявні в Україні інфляційні процеси призводять до швидкого знецінення національної валюти, просила збільшити розмір стягуваних з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_2 , стягнувши такі в сумі 10 000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 серпня 2020 року позов задоволено частково. Змінено розмір стягнення аліментів, визначений рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 червня 2019 року в цивільній справі № 607/4336/19 та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відмовлено в задоволенні решти вимог. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840, 80 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судове рішення, вважаючи його прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права, ігноруванням наявних у справі доказів та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.06.2019 року з нього вже стягуються на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 2 027 грн щомісяця, що з врахуванням відсутності у нього доходів є більшим ніж передбачений законодавством мінімум вказаний у ч. 2 ст. 182 СК України. Дане рішення суду він виконує частково з моменту коли йому стало відомо про нього та коли він має фінансову можливість, тому що офіційного заробітку та постійних доходів не має. Однак платежі є достатньо регулярними. 
Вказує, що відсутність у нього доходів підтверджується доданою до матеріалів справи копією його трудової книжки, індивідуальними відомостями про застраховану особу форми ОК-5 від 22.06.2020 року, довідкою з Одеського обласного центру зайнятості Арцизької районої філії від 22.06.2020 року, копіями квитанцій про сплату аліментів. 
Звертає увагу, що основною причиною його не працевлаштування є тяжка хвороба його батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який фактично є сліпим, потребує постійного стороннього догляду та лікування. Коштів на перевезення батька до м. Одеси з метою проходження медичного обстеження задля призначення йому групи інвалідності також немає, тому фактично існування його забезпечується лише за рахунок мізерної пенсії та його цілодобового за ним догляду, харчування, обслуговування та лікування. Більше за його батьком доглядати нікому. Встановлення над батьком офіційної опіки або піклування є дороговартісною процедурою, тому цього документального оформлення також не робилося. 
Наголошує на ненаданні судом належної правової оцінки тій обставині, що під час розгляду справи позивачем не було надано суду доказів зміни матеріального становища, сімейного стану, чи наявності інших обставин, які були б підставою для зміни розміру стягуваних аліментів.
Відзив від ОСОБА_1 на апеляційну скаргу ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції не надходив.
Будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, надіславши письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. 
У відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка належним чином повідомленої сторони не перешкоджає розгляду судом апеляційної інстанції справи у її відсутності, а тому колегія суддів прийшла до висновку про розгляд справи у відсутності відповідача ОСОБА_2 .
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні апеляційної скарги не визнала, вважаючи рішення суду законним і обґрунтованим, таким, що скасуванню не підлягає. Додатково пояснила, що в даний час перебуває в іншому шлюбі, від якого має малолітню дитину; є працевлаштованою, однак коштів, стягнутих рішенням суду на утримання спільного з відповідачем сина не вистачає. Не зважаючи на те, що на момент прийняття рішення, яким з відповідача були стягнуті аліменти, в його власності вже перебували і автомобілі, і рушниця, вказала, що його матеріальний стан дозволяє сплачувати аліменти в більшому розмірі, ніж було визначено рішенням суду. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 , перевіривши законність оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.
Судом встановлено, що з 15 жовтня 2009 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 12 листопада 2012 року.
Від даного шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_4 (а.с. 9).
Таким, що набрало законної сили рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.06.2019 року з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 027, 00 грн, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 20 лютого 2019 року і до досягнення повноліття (а.с. 11).
Виконавчий лист про стягнення з відповідача аліментів на підставі вищевказаного рішення суду знаходиться на виконанні в Арцизькому районному відділі ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Заборгованість ОСОБА_2 по аліментах станом на 02.04.2020 року складає 31 246,93 грн (а.с. 12-15).
В ході апеляційного розгляду справи також встановлено, що відповідач ОСОБА_2 офіційного місця працевлаштування не має, станом на день звернення позивача з даним позовом на обліку в Арцизькій районній філії Одеського обласного центру зайнятості не перебуває та не отримує допомоги по безробіттю, що стверджується відповідною довідкою з центру зайнятості від 22.06.2020 року за № 542/14/02 та індивідуальними відомостями про застраховану особу, виданими Арцизьким відділом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (а.с. 38-40).
Відповідач ОСОБА_2 проживає разом з батьком-пенсіонером, ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 41-43, 47). 
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Задовольняючи позов частково й збільшуючи розмір стягнутих судовим рішенням з відповідача щомісячних аліментів з 2 027 грн до 3 000 грн, суд першої інстанції виходив з того, що змінився розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та матеріальне становище сторін.
З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, оскільки він не ґрунтується на наявних у справі доказах.
Як вбачається з матеріалів справи, ні до позовної заяви, ні в ході розгляду справи судом позивачем не долучено жодного доказу, який би свідчив про погіршення її матеріального становища чи покращення матеріального становища відповідача з часу прийняття 24.06.2019 року рішення про стягнення аліментів у справі № 607/4336/19.
Доводи позовної заяви в частині наявності підстав для збільшення розміру аліментів з посиланням на недостатність коштів, що надаються відповідачем для утримання сина, який бажає відвідувати численні гуртки, має здібності до малювання, активно використовує цифрові технології — займається комп`ютерною графікою , що вимагає придбання дороговартісного комп`ютера та відповідних ліцензійних програм, самі по собі не можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача судовим рішенням. Разом з тим, вказана обставина не позбавляє позивача на звернення з іншим позовом — про стягнення з відповідача додаткових витрат, зумовлених розвитком здібностей дитини.
Безпідставними, на думку колегії суддів є й твердження позовної заяви ОСОБА_1 в частині наявної у відповідача ОСОБА_2 можливості сплачувати аліменти в більшому розмірі, ніж визначено рішенням суду з посиланням на те, що він є власником двох автомобілів і рушниці, володіє правом на мисливство, оскільки матеріали справи не містять доказів, що автомобілі та рушниця були набуті відповідачем після прийняття рішення про стягнення з нього аліментів (що давало б суду підстави вважати, що його матеріальне становище покращилось), як і доказів того, що ОСОБА_2 є власником вищевказаного майна. Натомість, як зазначила в ході апеляційного розгляду даної справи сама ж позивач, вказані обставини існували й на час прийняття судом рішення про стягнення аліментів, а тому не дають суду підстав дійти висновку, що матеріальне становище ОСОБА_2 покращилось. 
Необґрунтованими колегія суддів вважає й доводи позовної заяви в частині наявності правових підстав для збільшення розміру аліментів з посиланням на інфляційні процеси в Україні — стабільне швидке знецінення національної валюти України, зростання цін на усі товари (харчові продукти, товари першої необхідності, одяг, підручники тощо), оскільки період часу, що минув з моменту звернення позивача з первісним позовом про стягнення аліментів та з моменту прийняття відповідного рішення судом до звернення позивача з заявою про збільшення розміру аліментів є порівняно незначним (минуло лише 1 рік і 2,5 місяці з часу пред`явлення первісного позову та 8 місяців з часу прийняття судом рішення, яке позивачем не оскаржувалось з підстав неврахування судом тих чи інших наявних у справі доказів), що в сукупністю з незначним збільшенням встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за вищевказаний період ( з 2 027 грн станом на 01.01.2019 року до 2 218 грн станом на 01.01.2020 р) та в сукупністю з відсутністю в матеріалах справи доказів, наскільки змінився за вказаний період дохід позивача ОСОБА_1 (яка, як пояснила, є працевлаштованою), при тому, що ч. 1 ст. 141 СК України передбачає рівність обов`язків обох батьків щодо дитини, не дає підстав зробити висновок, що інфляційні процеси в країні суттєво вплинули на матеріальне забезпечення дитини з урахуванням стягнутого з ОСОБА_2 судом розміру аліментів у сумі 2 027 грн. 
Доводи позовної заяви ОСОБА_1 в частині наявності правових підстав для збільшення розміру аліментів з посиланням на несплату відповідачем аліментів на підставі судового рішення, наявність заборгованості в сумі 31 246, 93 грн. також колегією суддів відхиляються, оскільки факт існування заборгованості має інші визначені законом правові наслідки — право на стягнення одержувачем аліментів у судовому порядку неустойки з підстав, передбачених ст. 196 СК України, а не на збільшення розміру аліментів, як помилково вважає позивач.
Підлягають відхиленню й доводи позовної заяви в частині невиконання судового рішення про стягнення з відповідача аліментів у примусовому порядку органом, що його виконує, та невнесення ОСОБА_2 , як неплатника аліментів, до Єдиного реєстру боржників, як підстав для збільшення розміру аліментів, оскільки наявність зазначених обставин є підставою для оскарження бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому ст. 447 ч. 1 ЦПК України, а не для збільшення розміру аліментів. 
Не містять матеріали справи й доказів наявності інших, передбачених ч. 1 ст. 192 СК України підстав (погіршення або поліпшення стану здоров`я платника аліментів або дитини чи інших), які давали можливість збільшити розмір стягнутих рішенням суду аліментів. 
У відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно вимог ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами скасування судового рішення повністю або частково або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи те, що обставини, що мають значення для справи в частині змін матеріального становища сторін, які суд вважав встановленими, не підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами, а висновки, викладені у рішенні не відповідають обставинам справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до задоволення, а рішення суду — скасуванню з прийняттям колегією суддів нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів.
У відповідності до вимог п.п б) і в) п. 4) ч. 1 ст. 382 ЦПК України резолютивна частина постанови суду апеляційної інстанції повинна містити, в тому числі, дані про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, а також, дані про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції. 
У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, поданого позивачем звільненим від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 7 ст. 141 ЦПК України).
Беручи до уваги факт скасування апеляційним судом за апеляційною скаргою ОСОБА_2 рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог ОСОБА_1 й прийняття колегією суддів свого рішення про відмову в позові, а також, те, що відповідно до ЗУ “Про судовий збір” позивач звільнена від сплати судового збору за розгляд справи даної категорії, судові витрати ОСОБА_2 у вигляді сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги стягненню з позивача не підлягають, а такі слід компенсувати відповідачу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст.ст. 12 ч. 1; 81 ч. 1; 35 ч.ч. 1, 3; 141 ч.ч. 1, 7; 259 ч.ч. 1, 2, 6, 8; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п.п. 2, 3; 381 ч.ч. 1, 3; 382 ч.ч. 1, 2; 384 ч. 1; 389 ч. 1; 390 ч. 1 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 192 ч. 1 Сімейного кодексу України, суд 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 — задовольнити.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 серпня 2020 року — скасувати. Прийняти нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів — відмовити. 
Судові витрати, пов`язані з апеляційним розглядом справи у вигляді сплаченого відповідачем за подання апеляційної скарги судового збору в суі 1 261 грн 20 коп. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в особі Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Дата складання повного судового рішення 30 листопада 2020 року.

Головуючий 
Судді