ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
02 грудня 2020 року
м. Київ
 
справа № 486/1491/18
провадження № 61-18572 св 19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
Головуючого - Крата В. І.
суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М., 
 
учасники справи:
позивач - акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 16 вересня 2019 року в складі судді Темнікової В. І.                             про відмову у відкритті апеляційного провадження,
 
ВСТАНОВИВ :
 
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
 
У жовтні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд із позовом до                     ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
 
Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області                                              від 06 листопада 2018 року відкрито провадження в справі.
 
11 грудня 2018 року ОСОБА_1 подала в суд апеляційну скаргу на ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 06 листопада                     2018 року, оскаржуючи її з підстав порушення правил підсудності.
 
Короткий зміст судового рішення апеляційного суду 
 
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 01 березня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 06 листопада 2018 року визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала.
 
Апеляційний суд виходив із того, що відповідач не усунула в установлений судом строк недоліки апеляційної скарги, визначені в ухвалі Миколаївського апеляційного суду від 28 грудня 2018 року.
 
Іншою ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 01 березня 2019 року, з урахуванням ухвали Миколаївського апеляційного суду від 04 березня про виправлення описки, справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 06 листопада                     2018 року повернуто Южноукраїнському міському суду Миколаївської області для виконання вимог пункту 15.11 Перехідних положень ЦПК України.
 
Повертаючи апеляційну скаргу в суд першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що ухвала про відкриття провадження в справі не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду.
 
Постановою Верховного Суду від 28 серпня 2019 року касаційна скарга                      ОСОБА_1 задоволена, ухвала Миколаївського апеляційного суду                         від 01 березня 2019 року про повернення апеляційної скарги як неподаної скасована. 
 
Справа передана до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
 
Суд касаційної інстанції виходив із того, що не з`ясувавши, чи отримала                    ОСОБА_1 ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху та коли саме для неї розпочався строк на усунення недоліків, апеляційний суд дійшов передчасного висновку про наявність правових підстав для повернення апеляційної скарги особі, яка її подала. 
 
Ухвала апеляційного суду про повернення справи в суд першої інстанції в касаційному порядку не оскаржувалася. 
 
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 16 вересня 2019 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу суду першої інстанції про відкриття провадження в справі відмовлено. 
 
Апеляційний суд виходив із того, що справа за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 повернута до суду першої інстанції. Процесуальне рішення щодо цієї скарги вже прийняте й вона ухвалою від 01 березня 2019 року повернута в суд першої інстанції. 
 
Зазначена ухвала про повернення справи не скасована, що позбавляє суд апеляційної інстанції можливості вирішити процесуальне питання щодо відкриття апеляційного провадження, проведення підготовки до розгляду справи судом апеляційної інстанції та призначення справи до розгляду.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
12 жовтня 2019 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 16 вересня 2019 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 29 листопада 2019 року відкрито касаційне провадження в зазначеній справі. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 23 листопада 2020 року дана справа призначена до судового розгляду.
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
У касаційній скарзі відповідач просить скасувати оскаржувану ухвалу апеляційного суду як таку, що прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права й порушенням норм процесуального права, та направити справу до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження в справі. 
 
ОСОБА_1 зазначає, що апеляційний суд не мав права відмовляти їй у відкритті апеляційного провадження з тих підстав, що він повернув апеляційну скаргу в суд першої інстанції в порядку підпункту 15.11 Перехідних положень ЦПК України. 
 
Відзив на касаційну скаргу
 
Відзив на вказану касаційну скаргу до Верховного Суду від інших учасників справи не надходив. 
 
Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
Касаційна скарга подана до набрання чинності Закону України № 460-ІХ                                  від 15 січня 2020 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», тому відповідно до пункту 2 прикінцевих та перехідних положень вищезазначеного закону розглядається у порядку, що діяв до набрання чинності цим законом.
 
Згідно з положеннями статті 389 ЦПК України(тут і далі у редакції, чинній                                до 08 лютого 2020 року) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
За результатами розгляду касаційної скарги колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
 
Оскаржувана ухвала апеляційного суду не відповідає зазначеним вимогам закону.
 
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду. «Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).
 
Європейський суд з прав людини вказав, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, 
від 20 лютого 2014 року).
 
Постановою Верховного Суду від 28 серпня 2019 року касаційна скарга                      ОСОБА_1 задоволена, ухвала Миколаївського апеляційного суду                         від 01 березня 2019 року про повернення апеляційної скарги як неподаної скасована, справа передана до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, проте апеляційний суд, не виконавши вказівку Верховного Суду, відмовив у відкритті апеляційного провадження в зв`язку з відсутністю в апеляційному суді цієї справи та апеляційної скарги ОСОБА_1 .
 
Відсутність у суді апеляційної інстанції апеляційної скарги ОСОБА_1                                   від 11 грудня 2018 року на ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 06 листопада 2018 року не є правовою підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження, перелік яких визначений у статті 358 ЦПК України, та порушує право особи на доступ до правосуддя. 
 
Висновок апеляційного суду прийнятий із порушенням норм процесуального права, в зв`язку з чим наявні передбачені статтею 411 ЦПК України правові підстави для задоволення касаційної скарги, скасування ухвали Миколаївського апеляційного суду від 16 вересня 2019 року та направлення справи до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження в справі. 
 
Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ :
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
 
Ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 16 вересня 2019 року скасувати.
 
Справу № 486/1491/18направити до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження. 
 
Із моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції ухвала Миколаївського апеляційного суду від 16 вересня 2019 року втрачає законну силу.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                       В. І. Крат
Судді                                                                                                     Н. О. Антоненко 
                                                                                                               І. О. Дундар
                                                                                                               Є. В. Краснощоков
                                                                                                               М. М. Русинчук