ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" листопада 2020 р.   м.Київ           Справа№ 911/1838/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Станіка С.Р.
суддів:            Дикунської С.Я. 
          Тищенко О.В. 
 
за участю секретаря судового засідання Цибульського Р.М.
за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 19.11.2020 
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги 
Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Дістріктбуд" 
на ухвалу            Господарського суду Київської області
від                        14.08.2020 (повний текст підписано 14.08.2020)
за заявою           Прокурора Київської області 
про                      забезпечення позову
у справі              №911/1838/20 (суддя Чонгова С.І.)
За позовом        Прокурора Київської області в інтересах держави 
в особі                Територіальної громади міста Буча Київської області
до                        1) Бучанської міської ради;  
                           2) Комунального підприємства "Бучабудзамовник" Бучанської міської ради; 
                           3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія
                           Дістріктбуд" 
про                      визнання недійсним рішень та договору суперфіцію земельної ділянки

                                        ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та поданої заяви про забезпечення позову 
Прокурор Київської області звернувся до господарського суду Київської області   з позовом в інтересах держави в особі Територіальної громади міста Буча Київської області до Бучанської міської ради, Комунального підприємства "Бучабудзамовник" Бучанської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Дістріктбуд" про визнання недійсними рішень Бучанської міської ради від 19.12.2019 № 4402-71-VII «Про затвердження проекту землеустрою «Про передачу земельної ділянки за кадастровим номером 3210800000:01:097:0021 в постійне користування», від 27.02.2020 № 4652-74-VII «Про розгляд звернення комунального підприємства «Бучабудзамовник», визнати недійсним договір суперфіцію земельної ділянки від 05.03.2020 № 369 з кадастровим номером 3210800000:01:097:0021, яка розташована в Київській області, м. Буча, в межах вулиць Тарасівська, Н. Яремчука та С. Крушельницької, площею 0,5713га.  
12.08.2020 до Господарського суду Київської області від Прокурора Київської області надійшла заява про забезпечення позову, якою прокурор просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером 3210800000:01:097:0021, яка розташована в Київській області, м. Буча, в межах вулиць Тарасівська, Н. Яремчука та С. Крушельницької, площею 0,5713га. та заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Дістріктбуд" чи будь-яким іншим фізичним і юридичним особам проводити на земельній ділянці підготовчі та будівельні роботи.
В обґрунтування заяви прокурор вказував, що існує достатньо обґрунтована реальна загроза того, що земельна ділянка з кадастровим номером: 3210800000:01:097:0021, яка знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Буча, може бути незаконно забудована та при узаконенні збудованого об`єкту подальше її повернення до комунальної власності, експлуатація та розпорядження нею буде ускладнене, а відтак, в разі задоволення позову, за відсутності своєчасних заходів його забезпечення - неможливо буде повноцінно поновити порушене право територіальної громади у спірних правовідносинах.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її постановлення 
Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.08.2020 у справі №911/1838/20 заяву  Прокурора Київської області про вжиття заходів забезпечення позову - задоволено, вирішено накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером 3210800000:01:097:0021, яка розташована в Київській області, м. Буча, в межах вулиць Тарасівська, Н. Яремчука та С. Крушельницької, площею 0,5713га., також вирішено заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Дістріктбуд" чи будь-яким іншим фізичним і юридичним особам проводити на земельній ділянці з кадастровим номером: 3210800000:01:097:0021, що розташована в Київській області, м. Буча, в межах вулиць Тарасівська, Н. Яремчука та С. Крушельницької, площею 0,5713га, підготовчі та будівельні роботи.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що дослідивши фактичні обставини, якими заявник обґрунтував необхідність застосування заходів забезпечення позову, надавши повну та всебічну оцінку обґрунтованості доводів останнього щодо необхідності забезпечення позову та встановивши, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може суттєво ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність обумовлених законом підстав для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером 3210800000:01:097:0021, яка розташована в Київській області, м. Буча, в межах вулиць Тарасівська, Н. Яремчука та С. Крушельницької, площею 0,5713га. та заборони   Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Дістріктбуд" чи будь-яким іншим фізичним і юридичним особам проводити на земельній ділянці підготовчі та будівельні роботи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погодившись з постановленою ухвалою, відповідач-3 (ТОВ "Будівельна компанія Дістріктбуд") звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Київської області від 14.08.2020 у справі №911/1838/20 - скасувати, та постановити нову, якою у задоволенні заяви Прокурора Київської області про забезпечення позову відмовити у повному обсязі.
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали порушено норми матеріального та процесуального права, ухвала суду першої інстанції була прийнята при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи. 
Зокрема, скаржник посилався на те, що обумовлені законом підстави для вжиття заходів забезпечення позову - відсутні, прокурором не доведено обставини, які мають значення для справи та які суд першої інстанції визнав встановленими, зокрема і щодо ніби-то наявності обґрунтованої реальної загрози незаконної забудови земельної ділянки, проте, вказані обставини є недоведеними прокурором, а надані в підтвердження відповідних обставин докази - є неналежними. Також, наведені обставини вже були розглянуті судом при розгляді попередньої заяви та залишились незмінними. Крім того, скаржник наголошував, що заява про вжиття заходів забезпечення позову розглянута неповноважним складом суду, а саме суддею Чонговою С.І., коли справа перебуває  провадженні суді Заєць  Д.Г., який і є повноважним складом суду, зокрема і щодо розгляду відповідної заяви.  

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Відповідно до витягу з протоколу розподілу судової справи між суддями від 03.09.2020, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Дістріктбуд" передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Станік С.Р., суддів Тищенко О.В., Дикунська С.Я.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2020 поновлено скаржнику строк ан апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, відкрито апеляційне провадження  у справі №911/1838/20 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Дістріктбуд" на ухвалу Господарського суду Київської області від 14.08.2020, розгляд  апеляційної скарги призначено на 01.10.2020. 
Ухвала Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2020 отримана учасниками справи за адресами їх місцезнаходження: Бучанською міською радою - згідно рекомендованого поштового повідомлення 0829201548602, ТОВ «БК «Дістріктбуд» - згідно рекомендованого поштового повідомлення 0411632154011, Комунальним підприємством "Бучабудзамовник" Бучанської міської ради - згідно рекомендованого поштового повідомлення 0829201542515, прокурором - згідно рекомендованого поштового відправлення - 0160139796877. 
01.10.2020 розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням головуючого судді Станіка С.Р. на лікарняному до 10.10.2020. 
У зв`язку з перебуванням з 12.10.2020 судді Дикунської С.Я., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці, здійснити призначення справи та її розгляд у визначеному складі колегії суддів - неможливо.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 12.10.2020, справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Станік      С.Р. (суддя-доповідач), судді Тищенко О.В., Куксов В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2020 справу №911/1838/20 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Дістріктбуд"  на ухвалу Господарського суду Київської області від 14.08.2020 прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Станік С.Р. (суддя-доповідач), судді Тищенко О.В., Куксов В.В., розгляд справи призначено на 12.11.2020. 
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2020, у зв`язку з перебуванням судді Куксова В.В., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) на лікарняному, відповідно до підпунктів до п.2.3.25, 2.3.49 п.2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний авторозподіл справи №911/1838/20.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 12.11.2020 для розгляду справи №911/1838/20 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Дістріктбуд" на ухвалу Господарського суду Київської області від 14.08.2020 сформовано колегію суддів у складі: Станік С.Р. (головуючий суддя), судді: Тищенко О.В., Дикунська С.Я.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2020 справу №911/1838/20 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Дістріктбуд"  на ухвалу Господарського суду Київської області від 14.08.2020 прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Станік  С.Р. (суддя-доповідач), судді Тищенко О.В., Дикунська С.Я. розгляд справи призначено на 12.11.2020. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2020 в судовому засіданні 12.11.2020 оголошено перерву до 19.11.2020. 
Законом України №731-ІХ від 18.06.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)",  пункт 4    розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 48, ст. 436) викладено в такій редакції:
"4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".
Закон України №731-ІХ від 18.06.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" набрав чинності 17.07.2020. 
Отже, з урахуванням пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №731-ІХ від 18.06.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)",  який набрав чинності з 17.07.2020, строк на подання учасниками справи  додаткових  заяв та клопотань, відзивів та заперечень на відзив - сплив, і на адресу Північного апеляційного господарського суду відповідні документи від учасників спору - не надходили.     
Відповідно до ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
У зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), та з метою мінімізації ризиків розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, колегія суддів дійшла висновку, що розгляд справи підлягає здійсненню у розумний строк з огляду на ст.ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст. 2, 11, пункту 4 розділу Х Прикінцевих положень  ГПК України.

Явка учасників спору в судове засідання 
В судове засідання 19.11.2020 з`явились: представник скаржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Дістріктбуд" (відповідача-3)  та прокурор. 
Бучанська міська рада та Комунальне підприємство "Бучабудзамовник" Бучанської міської ради в судове засідання 19.11.2020 представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Дістріктбуд" на ухвалу Господарського суду Київської області від 14.08.2020 повідомлені належним чином. 
Ч.12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи
Суд апеляційної інстанції враховуючи те, що учасники справи про розгляд справи повідомлені належним чином, явка учасників справи обов`язковою в судове засідання не визнавалась, дійшов висновку, що неявка представників відповідачів-1, 2 в судове засідання не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги, у зв`язку з чим підстави для відкладення розгляду справи - відсутні. 
Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що  учасники спору не були обмежені у своїх процесуальних правах надати відзив на апеляційну скаргу  через канцелярію суду або шляхом їх направлення на адресу суду поштовим відправленням, відтак,  суд дійшов висновку, що неподання учасниками спору відзивів та заперечень на апеляційну скаргу не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами, а неявка представників - не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги. Крім того, в ухвалах суду апеляційної інстанції наголошувалось, що явка учасників справи не є обов`язковою, а нез`явлення представників учасників апеляційного провадження в судове засідання - не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги по суті. 
В судовому засіданні 19.11.2020 представник скаржника (відповідача-3) підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції ухвалу Господарського суду Київської області від 14.08.2020 у справі №911/1838/20 - скасувати, та постановити нову, якою у задоволенні заяви Прокурора Київської області про забезпечення позову відмовити у повному обсязі. 
Прокурор в судовому засіданні 19.11.2020 проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін як таку, що постановлення з дотриманням норм матеріального та процесуального права. 

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Прокурор Київської області звернувся до господарського суду Київської області   з позовом в інтересах держави в особі Територіальної громади міста Буча Київської області до Бучанської міської ради, Комунального підприємства "Бучабудзамовник" Бучанської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Дістріктбуд" про визнання недійсними рішень Бучанської міської ради від 19.12.2019 № 4402-71-VII «Про затвердження проекту землеустрою «Про передачу земельної ділянки за кадастровим номером 3210800000:01:097:0021 в постійне користування», від 27.02.2020 № 4652-74-VII «Про розгляд звернення комунального підприємства «Бучабудзамовник», визнати недійсним договір суперфіцію від 05.03.2020 № 369 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3210800000:01:097:0021, яка розташована в Київській області, м. Буча, в межах вулиць Тарасівська, Н. Яремчука та С. Крушельницької, площею 0,5713га, 
Позовні вимоги мотивовані тим, що оспорювані рішення Бучанської міської ради та укладений на їх підставі договір суперфіцію, були прийняті в інтересах Комунального підприємства "Бучабудзамовник" Бучанської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Дістріктбуд" щодо земельної ділянки за кадастровим номером 3210800000:01:097:0021, площею 0,5713га, яка розташована в Київській області, м. Буча, в межах вулиць Тарасівська, Н. Яремчука та С. Крушельницької для будівництва та обслуговування будівель торгівлі із порушенням положень Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України та інших нормативно - правових актів України - без проведення у встановленому порядку земельних торгів, оскільки вказану земельну ділянку Комунальне підприємство "Бучабудзамовник" Бучанської міської ради одержував не для власних цілей (для будівництва будівель торгівлі чи будь-яких інших), а для і з наміром передачі її з метою забудови третій особі (на підставі договору суперфіцію), тобто Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Дістріктбуд". 
12.08.2020 до Господарського суду Київської області від Прокурора Київської області надійшла заява про забезпечення позову, якою прокурор просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером 3210800000:01:097:0021, яка розташована в Київській області, м. Буча, в межах вулиць Тарасівська, Н. Яремчука та С. Крушельницької, площею 0,5713га. Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Дістріктбуд" чи будь-яким іншим фізичним і юридичним особам проводити на земельній ділянці з кадастровим номером: 3210800000:01:097:0021, що розташована в Київській області, м. Буча, в межах вулиць Тарасівська, Н. Яремчука та С. Крушельницької, площею 0,5713га, підготовчі та будівельні роботи.
В обґрунтування заяви прокурор вказував, що існує достатньо обґрунтована реальна загроза того, що земельна ділянка з кадастровим номером: 3210800000:01:097:0021, яка знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Буча, може бути незаконно забудована та при узаконенні збудованого об`єкту подальше її повернення до комунальної власності, експлуатація та розпорядження нею буде ускладнене, а відтак, в разі задоволення позову, за відсутності своєчасних заходів його забезпечення - неможливо буде повноцінно поновити порушене право територіальної громади у спірних правовідносинах.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.08.2020 у справі №911/1838/20 заяву  Прокурора Київської області про вжиття заходів забезпечення позову - задоволено, вирішено накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером 3210800000:01:097:0021, яка розташована в Київській області, м. Буча, в межах вулиць Тарасівська, Н. Яремчука та С. Крушельницької, площею 0,5713га., також вирішено заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Дістріктбуд" чи будь-яким іншим фізичним і юридичним особам проводити на земельній ділянці підготовчі та будівельні роботи.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що дослідивши фактичні обставини, якими заявник обґрунтував необхідність застосування заходів забезпечення позову, надавши повну та всебічну оцінку обґрунтованості доводів останнього щодо необхідності забезпечення позову та встановивши, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може суттєво ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність обумовлених законом підстав для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером 3210800000:01:097:0021, яка розташована в Київській області, м. Буча, в межах вулиць Тарасівська, Н. Яремчука та С. Крушельницької, площею 0,5713га. та заборони  Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Дістріктбуд" чи будь-яким іншим фізичним і юридичним особам проводити на земельній ділянці підготовчі та будівельні роботи.
Проте, суд апеляційної інстанції не погоджується з даним висновком суду першої інстанції, вважає наведений висновок передчасним та таким, що здійснений без урахування усіх обставин справи та приписів процесуального закону на предмет достатності та обґрунтованості доказів для вжиття заходів до забезпечення позову, з огляду на наступне. 

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
Пунктом 3 частини 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України визначено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову..
Згідно з ч. 1 статті 271 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Згідно зі статтею 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи п вилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд  дійшов висновку, що оскаржувала ухвала підлягає скасуванню з огляду на наступне.
Згідно ст. 136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Забезпечення позову є засобом, що призначений гарантувати виконання майбутнього рішення господарського суду. З метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову, який передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (Рішення Конституційного Суду України від 31.05.2011р.  №4-рп/2011). Зокрема інститут забезпечення позову сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України (Рішення Конституційного Суду України від 16.06.2011р.  №5-рп/2011).
Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
За пунктом 1 частини 1 статті 137 вказаного Кодексу до заходів забезпечення позову віднесено накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Вирішуючи питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.  
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.
Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України , суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.
За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.
Відповідно до положень статті 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України).
За частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Суд зазначає, що обрання належного, відповідного до предмету спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у поданій заяві про забезпечення позову прокурор не навів належних доводів, які б свідчили про наявність зв`язку між запропонованим ним заходом забезпечення позову та предметом позовної вимоги, зокрема, не обґрунтував доцільність вжиття таких заходів та адекватність обраного виду забезпечення позову вимогам його позовної заяви, зокрема арешту та заборони проводити підготовчі та будівельні роботи. Предметом позову у даній справі є вимоги про  визнання недійсними рішень Бучанської міської ради від 19.12.2019 № 4402-71-VII «Про затвердження проекту землеустрою «Про передачу земельної ділянки за кадастровим номером 3210800000:01:097:0021 в постійне користування», від 27.02.2020 № 4652-74-VII «Про розгляд звернення комунального підприємства «Бучабудзамовник», на підставі яких КП "Бучабудзамовник" Бучанської міської ради передано в постійне користування земельну ділянку з кадастровим номером 3210800000:01:097:0021, яка розташована в Київській області, м. Буча, в межах вулиць Тарасівська, Н. Яремчука та С. Крушельницької, площею 0,5713га, таким чином оспорювані рішення стосуються виключно КП "Бучабудзамовник" Бучанської міської ради та оцінки підстав отримання вказаним підприємством земельної ділянки на певному майновому праві, як і оцінка укладеного договору суперфіцію на момент його укладення за наслідками розгляду справи по суті. При цьому, жодних вимог щодо витребування земельної ділянки або усунення перешкод власнику у користуванні нею, - прокурором не заявлялось, а заявлені заходи забезпечення позову стосуються фактично заборони виконувати умови укладеного договір суперфіцію, проте, правовідносини учасників спору щодо виконання договору - не є предметом розглядуваного позову, і відповідно, не стосуються заходів забезпечення позову в контексті предмету та підстав заявленого немайнового спору. 
При цьому, прокурор вказував, і з чим погодився суд першої інстанції, що існує достатньо обґрунтована реальна загроза того, що земельна ділянка з кадастровим номером: 3210800000:01:097:0021, яка знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Буча, може бути незаконно забудована та при узаконенні збудованого об`єкту подальше її повернення до комунальної власності, експлуатація та розпорядження нею буде ускладнене, а відтак, в разі задоволення позову, за відсутності своєчасних заходів його забезпечення - неможливо буде повноцінно поновити порушене право територіальної громади у спірних правовідносинах.
Проте, з вказаними доводами суд апеляційної інстанції не погоджується та вважає їх такими, що не буди доведені прокурором належними, допустимими  та достовірними доказами в розумінні ст. ст. 76-78 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вказане твердження прокурора носить характер припущення, оскільки  у поданій заяві прокурором жодним чином не доведено саме реальності наведеної загрози, як не подано і жодних доказів в розумінні ст. ст. 76-78 Господарського процесуального кодексу України щодо підтвердження такої загрози, як не доведено і наявність підстав стосовно незаконності забудови, оскільки матеріали оскарження не містять належних та допустимих доказів в підтвердження обставин вчинення третіми особами незаконної забудови. 
Крім того, судом першої інстанції зроблено висновок, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером 3210800000:01:097:0021 та заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Дістріктбуд" чи будь-яким іншим фізичним і юридичним  особам проводити на земельній ділянці будівельні роботи має на меті відновлення та запобігання порушення прав та охоронюваних законом інтересів територіальної громади м. Буча.
Проте, з вказаними висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не погоджується та вважає їх такими, що зроблені з нез`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також зробленими за недоведеності обставин проведення відповідачем-3 та невідомими юридичними та фізичними особами будівельних робіт. При цьому, матеріали оскарження не містять належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст. ст. 76-78 Господарського процесуального кодексу України обставин проведення відповідачем-3 та невідомими юридичними та фізичними особами будівельних робіт на земельній ділянці з кадастровим номером 3210800000:01:097:0021, яка розташована в Київській області, м. Буча, в межах вулиць Тарасівська, Н. Яремчука та С. Крушельницької, площею 0,5713га. 
При цьому, надані прокурором в підтвердження вказаних обставин докази, а саме диск з відео фіксацією проведення будівельних робіт та також заява-звернення фізичних осіб - судом апеляційної інстанції відхиляються як належні та допустимі докази в розумінні ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України в підтвердження таких обставин, оскільки не містять в собі інформації, яка б підтверджувала вказані обставини. При цьому, матеріали оскарження не містять жодних відомостей стосовно повноважень осіб та підстав проведення відповідної відеофіксації, як не підтверджують саме місце відеофіксації обумовленої земельної ділянки уповноваженими особами за наявності обумовлених законом підстав та з підтвердженням відповідних повноважень такої відео фіксації на належній правовій підставі. 
Також, суд першої інстанції врахував, що прокурором до заяви додано наступні докази: інформацію з веб-порталу Держархбудінспекція України https://dabi.gov.ua/ щодо реєстрації повідомлення ТОВ "Будівельна компанія Дістріктбуд" про початок будівельних робіт № КС061201281110, проте, оцінивши вказані докази в сукупності з іншими обставинами справи, а також врахувавши приписи ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наведені докази не підтверджують факт саме початку будівельних робіт на відповідній земельній ділянці. 
Також, прокурор зазначав, що невжиття заходів забезпечення позову у даній справі матиме негативні наслідки як для дійсного власника спірної земельної ділянки, чиє майно зазнає суттєвих змін через проведені будівельні роботи, а у випадку їх завершення - взагалі втрату можливості ефективного розпоряджатися та користуватись таким майном, так і для відповідача-3 (ТОВ "Будівельна компанія "Дістріктбуд"), який у випадку задоволення позову зазнає збитків у розмірі коштів, витрачених на проведення будівельних робіт та закупівлю матеріалів. При цьому, відповідач відповідно до положень ст. 1173 ЦК України матиме можливість на відшкодування збитків як таких, що понесені у зв`язку з прийняттям незаконного рішення Бучанською міською радою Київської області, що може стати додатковим тягарем для територіальної громади, за рахунок бюджетних коштів якої здійснюватиметься відшкодування.
Проте, з вказаними доводами прокурора суд апеляційної інстанції не погоджується та вважає їх такими, що не буди доведені прокурором належними, допустимими  та достовірними доказами в розумінні ст. ст. 76-78 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вказане твердження прокурора носить характер припущення. Крім того, як зазначалось вище, жодних вимог щодо витребування земельної ділянки або усунення перешкод власнику у користуванні нею, - прокурором не заявлялось, а заявлені заходи забезпечення позову стосуються фактично заборони виконувати умови укладеного договору  суперфіцію, проте, правовідносини учасників спору щодо виконання договору - не є предметом розглядуваного позову, і відповідно, не стосуються заходів забезпечення позову в контексті предмету та підстав заявленого немайнового спору.
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги - відсутній правовий зв`язок, і наявність такого прокурором не була доведена ні станом на момент вирішення спору, ні станом на момент апеляційного провадження. 
Крім того, заява не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких можна було б дійти висновку про доцільність та необхідність забезпечення позову у визначений прокурором спосіб.    Позивач не обґрунтував того, що невжиття заявленого заходу забезпечення позову може призвести до неможливості ефективного захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду в межах даного судового провадження.  
З урахуванням викладеного, матеріали оскарження свідчать, що прокурором на підставі належних, достатніх, достовірних та вірогідних доказів у розумінні статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України не доведено існування фактичних обставин, які б безумовно свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить або унеможливить виконання судового рішення у справі, порушить або істотно ускладнить ефективний захист та поновлення порушених, оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. 
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що обумовлені ст. 136 Господарського процесуального кодексу України підстави для вжиття заходів забезпечення позову - відсутні за наведених прокурором доводів та обґрунтувань, у зв`язку з чим  заява про вжиття заходів забезпечення позову, якою прокурор просив вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером 3210800000:01:097:0021, яка розташована в Київській області, м. Буча, в межах вулиць Тарасівська, Н. Яремчука та С. Крушельницької, площею 0,5713га. Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Дістріктбуд" чи будь-яким іншим фізичним і юридичним особам проводити на земельній ділянці з кадастровим номером: 3210800000:01:097:0021, що розташована в Київській області, м. Буча, в межах вулиць Тарасівська, Н. Яремчука та С. Крушельницької, площею 0,5713га, підготовчі та будівельні роботи - задоволенню не підлягає. 
При цьому, суд апеляційної інстанції наголошує, що ні прокурор, ні інші учасники спору не позбавлені права та процесуальної можливості з метою доведення своїх вимог та заперечень подати суду першої інстанції як відповідні докази, а у випадку неможливості їх подання - заявити відповідні клопотання в порядку, встановленому ст. 80-81 Господарського процесуального кодексу України, або реалізувати можливість доведення своїх вимог іншими засобами доказування, якими їх наділяє процесуальний закон, зокрема ст. 82, 87, 93, 98 Господарського процесуального кодексу України. 
Крім того, довод скаржника про те, що заява про вжиття заходів забезпечення позову розглянута неповноважним складом суду, а саме суддею Чонговою С.І., коли справа перебуває  провадженні суді Заєць  Д.Г., який і є повноважним складом суду, зокрема і щодо розгляду відповідної заяви - судом апеляційної інстанції відхиляється як підстава для скасування оскаржуваної ухвали з огляду на те, що згідно бази даних «Діловодство» судді Чонговій С.І. відповідна заява була передана за результатами здійсненого авторозподілу, про що сформовано відповідний витяг з протоколу  автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2020, і що відповідає приписам ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.     
Згідно зі    статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до пункту 2 частини 1    статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, у відповідності до частини 1    статті 277 Господарського процесуального кодексу України, є нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Отже, оскаржувана ухвала суду першої інстанції винесена з неповним з`ясуванням обставин справи, за недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які господарський суд першої інстанції визнав встановленими, висновки суду про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову не відповідають обставинам  справи та зроблені з неправильним застосуванням приписів процесуального закону. 
З огляду на встановлене вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що  суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку щодо наявності підстав для  вжиття заходів забезпечення позову згідно ухвали Господарського суду Київської області від 14.08.2020 за наведених прокурором доводів та обґрунтувань у справі №911/1838/20, у зв`язку з чим ухвала Господарського суду Київської області від 14.08.2020 у справі №911/1838/20 підлягає скасуванню на підставі п.1-4 ч. 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України, а у задоволенні заяви прокурора про вжиття заходів забезпечення позову слід відмовити. 
 
Розподіл судових витрат 
У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського суду, суд апеляційної інстанції згідно із правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України дійшов висновку, що з Прокуратури Київської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Дістріктбуд" підлягає стягненню  судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 2  102,00 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-
                                                  
ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Дістріктбуд"  на ухвалу Господарського суду Київської області від 14.08.2020 у справі №911/1838/20 -  задовольнити.
2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 14.08.2020 у справі №911/1838/20 - скасувати. 
           3. У задоволенні заяви Прокурора Київської області про вжиття заходів забезпечення позову (від 12.01.2020 № 05/09/2-1131вих20, зареєстрована за вх..№ 160/20) - відмовити.
4. Стягнути з Прокуратури Київської області (01601, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 27/2; ідентифікаційний код 02909996) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Дістріктбуд" (04116, м. Київ, Шевченківський район, вул. Кирило-Мефодіївська, 2, офіс 395; ідентифікаційний код 43112519)  судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 2  102,00 грн. 
5. Матеріали оскарження  №911/1838/20 повернути до Господарського суду Київської області.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.
Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст постанови підписано: 08.12.2020.

Головуючий суддя                                                                      С.Р. Станік 

Судді                                                                                С.Я. Дикунська

                                                                                О.В. Тищенко