ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року	Львів	Справа № 460/1100/20 пров. № А/857/8471/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді                                                     Сеника Р.П.,  
суддів                                                                           Затолочного В.С., Шинкар Т.І.,
з участю секретаря судового засідання                    Цар М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 червня 2020 року у справі № 460/1100/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги,-

суддя в 1-й інстанції – Жуковська Л.А.,
час ухвалення рішення – 02.06.2020 року,
місце ухвалення рішення – м. Рівне,
дата складання повного тексту рішення – 02.06.2020 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.02.2018 посадовою особою митного поста "Луцьк" Волинської митниці ДФС  було здійснено митне оформлення легкового автомобіля "Рено Меган", ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , за поданою декларантом (митним брокером) ПП "Логістикброк"   ОСОБА_2 митною декларацією типу IM4ОДЕ №UA205090/2018/012577. Згідно рахунку-фактури від 19.02.2018 вартість транспортного засобу становить 2200 євро, його продавцем виступала компанія "WERNER EGERLAND" отримувачем - ОСОБА_1 . За митне оформлення автомобіля, при його митній вартості у 82128,40 грн., було нараховано та сплачено 32334,44 грн. митних платежів. При цьому автомобіль за митною декларацією типу IM40ДЕ №UA205090/2018/012577 було випущено у вільний обіг. Вказує також про те, що Державною фіскальною службою України отримано запит Литовських митних органів від 27.06.2018 про підтвердження факту ввезення на митну територію України та митного оформлення транспортних засобів, серед яких також був "Рено Меган" ідентифікаційний номер НОМЕР_1 . 31.07.2018 документи литовських митних органів ДФС України надіслано Волинській митниці ДФС для проведення перевірки. Згідно експортної митної декларації Литовської Республіки MRN №18LTR1000EKO40550, рахунку-фактури (документа під назвою "Раzуma-Saskaita") серії НОМЕР_2 від 19.02.2018 автомобіль "Рено Мeган" був проданий компанією UAВ "TDTRANSPORT" за ціною 5 000 євро. 3 огляду на різницю у вартості транспортного засобу, заявленої і прийнятої під час митного оформлення стосовно литовської експортної митної декларації, різниця розміру митних платежів становить 27353,79 грн., що визначено службовою запискою УАМП Волинської митниці. Також вказує про те, що 29.08.2018 інспектор Волинської митниці ДФС склав протокол про порушення митних правил №4866/20500/18 за ознаками ст.485 МК України.  03.10.2018 в.о. начальника Волинської митниці ДФС Шелігацький Є.С. виніс оскаржувану постанову, якою її визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, відповідно до змісту протоколу №4866/20500/18 і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 82061,37 грн. Не погоджуючись з діями в.о. начальника Волинської митниці ДФС позивач оскаржила їх до суду. Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 02.04.2020 у справі №163/2079/18 позов задоволено повністю. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2019 апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС задоволено частково, рішення Любомльського районного суду Волинської області від 02.04.2019 у справі №163/2079/18 скасовано та прийнято постанову, якою позовні вимоги задоволено. Постанову в.о. начальника Волинської митниці ДФС Шелігацького Євгенія Сергійовича від 03.10.2018 в справі про порушення митних правил №4866/20500/18 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 485 МК України з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 82 061,37 гривень визнано протиправною і скасовано, а провадження у справі закрито. Звертає увагу на те, що не дивлячись на вказані обставини відповідачем прийнято податкове повідомлення – рішення від 04.10.2018 №9081304 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів, за кодом платежу 14070100 за податковим зобов`язаннями в сумі 18805,73грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 4701,43 грн., а всього в сумі 23507,16грн. та податкове повідомлення – рішення від 04.10.2018 №9091304 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться (пересилаються) громадянами, за кодом платежу 15010500 за податковим зобов`язаннями в сумі 8548,06грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 2137,02грн., а всього в сумі 10685,08грн. Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення та податкову вимогу від 25.10.2018 №14698 про збільшення суми грошового зобов`язання протиправними, просить суд позов задовольнити.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 02 червня 2020 року у справі № 460/1100/20 позовні вимоги задоволено.
Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що за результатами порівняльного аналізу електронної копії митної декларації та інформації, що стосується товару, митне оформлення якого завершено, отриманої від митних органів Литовської Республіки щодо надання інформації про митне оформлення автомобіля марки "RENAULT", модель "MEGANE", ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_3 , встановлено невідповідність відомостей митної вартості імпортованого в адресу позивача транспортного засобу, а саме: в графі 22 "Валюта та загальна сума за рахунком" МД №UA205090/2018/012577 від 20.02.2018 зазначено суму 2200 євро (73747,95 грн. по курсу НБУ на день заявлення товару до митного оформлення), заявлена митна вартість становить 82128,40 грн. (або 2450 євро). Однак, відповідно до документів, надісланих митними органами Литовської Республіки, а саме: митної декларації №18LTKR1000EK040550 від 19.02.2018, відповідно до якої здійснено експорт транспортного засобу "RENAULT", модель "MEGANE", ідентифікаційний номер (номер кузова) – НОМЕР_3 , рахунку "Pazyma-saskaita" серії НОМЕР_2 , квитанції про отримання готівки серії TSC №0093569 від 19.02.2018р., вартість даного транспортного засобу складає 5000 євро, що становить 167608,98 грн. на дату митного оформлення автомобіля. Відправником автомобіля виступала компанія UAB “ND “TRANSPORT” (V.BORISEVICIAUS 4, 68137 MARIJAMPOLE, LT).
Оскільки ідентифікаційний номер транспортного засобу ( або VIN-кузова) є унікальним, тому є неможливим, щоб товар з території країни відправлення експортувався за ціною 5000 євро, а прибув на територію країни призначення та імпортувався за ціною 2200 євро.
Просить скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 червня 2020 року у справі № 460/1100/20 та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 4 ст. 229, п.2 ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що під час оформлення митної декларації від 20.02.2018 №UA205090/2018/012577 (а.с.40-41) митним брокером позивача надано митному органу рахунок-фактуру від 19.02.2018 відповідно до якого вартість транспортного засобу становить 2200 євро та його продавцем вступала компанія "WERNER EGERLAND" Automobillogistik GmbH&Co KG ZWEIGNIEDERLASSUNG BONNSTRAASSE 31-33 (а.с.42).
Митну вартість ввезеного транспортного засобу позивачем визначено у розмірі 73747,95 грн., або 2200 євро, та за наслідками митного оформлення транспортного засобу сплачено мито на товари, що ввозяться (пересилаються) громадянами України на територію України та ПДВ з ввезених на територію України товарів.
Відповідно до документів, наданих митними органами Литовської Республіки, фактурна вартість спірного автомобіля становить 5000 євро.
Така вартість зазначена в митній декларації країни відправлення від 19.02.2018 №18LTKR1000EK040550, рахунку "Pazyma-saskaita" серії TDT №03609, квитанції про отримання готівки серії TSC №0093569 від 19.02.2018, вартість даного транспортного засобу складає 5000 євро (а.с.38).
У сукупності викладених обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем на підставі належних та допустимих доказів не доведено правомірність прийняття спірних податкових повідомлення– рішень та вимоги.
Таким чином, оскаржувані податкові повідомлення – рішення та вимога є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що у період з 11.09.2018 по 13.09.2018 Головним управлінням ДФС у Рівненській області проведено документальну невиїзну перевірку дотримання громадянкою ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні через митний кордон України товару з поданням митної декларації від 20.02.2018 №UA205090/2018/012577, висновки якої викладено в акті перевірки від 21.09.2018 №2022/17-00-13-05/ НОМЕР_4 (далі – акт перевірки) (а.с.32-37).
Зі змісту акта перевірки вбачається, що позивачем при декларуванні транспортного засобу марки "RENAULT" модель "MEGANE" (ідентифікаційний номер (номер кузова) – НОМЕР_3 ) при нарахуванні та сплаті платежів за митною декларацією від 20.02.2018 №UA205090/2018/012577 допущено порушення:
- ст.49, ч.1 ст.51, ст.52, ч.2 ст.53, ст.257, ч.1 та 2 ст.270, ч.1 ст.272, ч.2 ст.277, ст.278, ст.289 Митного кодексу України, п.187.8 ст.187, п.190.1 ст.190 Податкового кодексу України, які полягають у поданні недостовірної інформації стосовно митної вартості товару, який переміщений на митну територію України на підставі документально підтверджених відомостей, які надійшли від уповноваженого органу іноземної держави, які мають значення для оподаткування при ввезенні товарів на митну територію України, та які відрізняються від задекларованих за МД типу ІМ40ДЕ від 20.02.2018 №UA205090/2018/012577, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті мита на загальну суму 8548,06грн. та податку на додану вартість в розмірі 18805,73грн.
З акта перевірки також вбачається, що в графі 22 "Валюта та загальна сума за рахунком" МД №UA205090/2018/012577 від 20.02.2018 зазначено суму 2200 євро (73747,95 грн. по курсу НБУ на день заявлення товару до митного оформлення), заявлена митна вартість становить 82128,40 грн. (або 2450 євро). 
Однак, відповідно до документів, надісланих митними органами Литовської Республіки, а саме: митної декларації №18LTKR1000EK040550 від 19.02.2018, відповідно до якої здійснено експорт транспортного засобу "RENAULT", модель "MEGANE", ідентифікаційний номер (номер кузова) – НОМЕР_3 , рахунку "Pazyma-saskaita" серії НОМЕР_2 , квитанції про отримання готівки серії TSC №0093569 від 19.02.2018, вартість даного транспортного засобу складає 5000 євро, що становить 167608,98 грн. на дату митного оформлення автомобіля. Відправником автомобіля "RENAULT", модель "MEGANE", ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_3 , виступала компанія UAB "TD TRANSPORT" (V.Boriseviciaus 4, 68137 MARIJAMPOLE, LT).
На підставі висновків акта перевірки відповідачем 04.10.2018 прийнято податкові повідомлення-рішення: №9081304, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "податок на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів", в сумі 23507,16грн., у тому числі за податковим зобов`язаннями в сумі 18805,73грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 4701,43 грн. (а.с.13); №9091304, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "мито на товари, що ввозяться (пересилаються) громадянами" в сумі 10685,08грн., у тому числі за податковим зобов`язаннями в сумі 8548,06грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 2137,02грн. (а.с.14) та податкову вимогу форми "Ф" від 25.10.2019 №14698-17 (а.с.15).
Не погоджуючись з вказаними рішеннями податкового органу, позивач  звернулася до суду з даним позовом.
З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 54 Митного кодексу України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - МК України) встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 336 МК України митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.
Статтею 345 МК України встановлено, що документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.
Органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, зокрема, щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.
Під час проведення документальної перевірки посадові особи органу доходів і зборів повинні реалізовувати визначені цим Кодексом повноваження виключно в обсязі, необхідному для з`ясування питань перевірки.
Згідно з частиною 1, пунктом 2 частини 2 статті 351 МК України предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств. Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.
Статтею 352 МК України визначено, що посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути використані: 1) документи, визначені цим Кодексом; 2) податкова інформація; 3) експертні висновки; 4) судові рішення; 5) отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; 6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.
Таким чином, податкові органи з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів мають право проводити документальні перевірки після завершення процедури митного оформлення та випуску товарів. Підставою для проведення перевірки є надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться.
Так, відповідно до положень статті 272 МК України, підпункту «в» пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - ПК України) ввезення товарів на митну територію України є об`єктом оподаткування митними платежами - ввізним митом та податком на додану вартість.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 279 МК України базою оподаткування митом товарів, що переміщуються через митний кордон України, для товарів, на які законом встановлено адвалорні ставки мита, є митна вартість товарів.
Відповідно до пункту 190.1 статті 190 ПК України базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів. При визначенні бази оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, перерахунок іноземної валюти у валюту України здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до статті 39-1 цього Кодексу.
Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з статтею 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частин 1, 2 статті 51 МК України).
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Частиною 2 статті 53 МК України встановлено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно з частиною 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Згідно із частиною 8 статті 264 МК України з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.
Як достовірно встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, митне оформлення легкового автомобіля «Рено Меган», ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , здійснене 20.02.2018 року посадовою особою митного поста «Луцьк» Волинської митниці ДФС за поданою декларантом (митним брокером) ПП «Логістикброк» ОСОБА_2 митною декларацією типу ІМ40ДЕ №UA205090/2018/012577.
Згідно рахунку-фактури від 19.02.2018 року вартість транспортного засобу становить 2200 євро, його продавцем виступала компанія «WERNER EGERLAND», отримувачем  – ОСОБА_3 .
За митне оформлення цього автомобіля при його митній вартості у 82 128,40 гривень було нараховано та сплачено 32 334,44 гривень митних платежів.
Державною фіскальною службою України отримано запит литовських митних органів від 27.06.2018 року про підтвердження факту ввезення на митну територію України та митного оформлення транспортних засобів, серед яких також «Рено Меган», ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .
31.07.2018 року документи литовських митних органів ДФС України надіслало Волинській митниці ДФС для проведення перевірки.
Згідно експортної митної декларації Литовської Республіки MRN №18LTKR1000EK040550, рахунку-фактури (документа під назвою «Pazyma-Saskaita») серії TDT №03609 від 19.02.2018 року автомобіль «Рено Меган» був проданий компанією UAB «TD TRANSPORT» громадянці ОСОБА_4 за ціною 5 000 євро.
З огляду на різницю у вартості транспортного засобу, заявленої і прийнятої під час митного оформлення стосовно литовської експортної митної декларації, різниця розміру митних платежів становить 27353,79 гривень, що визначено службовою запискою УАМП Волинської митниці.
За результатами аналізу відомостей, наявних у документах, поданих до митного оформлення транспортного засобу, та відомостей, що містяться в документах, наданих уповноваженим органом іноземної держави, встановлено невідповідність відомостей, які впливають на розрахунок митної вартості імпортованого в адресу громадянки ОСОБА_1 транспортного засобу за МД від 20.02.2018 № UA205090/2018/012577. База оподаткування вищезазначеного транспортного засобу занижена на суму 167608,98 грн.
Встановлені порушення призвели до висновку контролюючого органу про заниження податкових зобов`язань по сплаті митних платежів на загальну суму 27353,79 грн., в тому числі: ввізне мито на суму 8548,06 грн., податок на додану вартість – 18805,73 грн.
З акта перевірки також вбачається, що в графі 22 "Валюта та загальна сума за рахунком" МД №UA205090/2018/012577 від 20.02.2018 зазначено суму 2200 євро (73747,95 грн. по курсу НБУ на день заявлення товару до митного оформлення), заявлена митна вартість становить 82128,40 грн. (або 2450 євро). 
Однак, відповідно до документів, надісланих митними органами Литовської Республіки, а саме: митної декларації №18LTKR1000EK040550 від 19.02.2018, відповідно до якої здійснено експорт транспортного засобу "RENAULT", модель "MEGANE", ідентифікаційний номер (номер кузова) – НОМЕР_3 , рахунку "Pazyma-saskaita" серії НОМЕР_2 , квитанції про отримання готівки серії TSC №0093569 від 19.02.2018, вартість даного транспортного засобу складає 5000 євро, що становить 167608,98 грн. на дату митного оформлення автомобіля. Відправником автомобіля "RENAULT", модель "MEGANE", ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_3 , виступала компанія UAB "TD TRANSPORT" (V.Boriseviciaus 4, 68137 MARIJAMPOLE, LT).
Суд апеляційної інстанції зауважує, що експортна декларація - це загальноприйнятий міжнародний документ, який підтверджує проходження товару митного оформлення в країні відправлення, підтверджує експорт товару та оформляється в момент експортного митного оформлення перед вивезенням товару. Залежно від умов поставки по Інкотермс експортну декларацію повинен оформити продавець товару або покупець (умова EXW). Експортна митна декларація ЕХ А оформляється при звичайному, стандартному експорті. У такій зазначаються дата продажу, номер шасі (рами), кузова (або ідентифікаційний номер), номер двигуна автомобіля, модель, рік виготовлення, а також ім`я та прізвище особи, якій продано автомобіль. Вказана вартість товару, який експортується, відповідає ціні, вказаній в інвойсі. 
Відповідно до долученої митної декларації №18LTKR1000EK040550 від 19.02.2018 між відомостями цієї експортної декларації і наданими для митного оформлення транспортного засобу на території України документами дійсно є невідповідності щодо вартості транспортного засобу.
Однак сама по собі експортна декларація доводить лише факт початку процедури оформлення експорту транспортного засобу із Європейського Союзу в Литовській Республіці. Вона жодним чином не виключає можливості переходу прав на автомобіль після такого оформлення до інших осіб, в тому числі, до продавця, зазначеного в поданих до митного оформлення документах, компанії "WERNER EGERLAND".
Крім цього, як вбачається з Інтернет-сайту Єврокомісії щодо стану експортних MRN (для міжнародних перевезень) митна декларація № 18LTKR1000EK040550 від 19.02.2018 року скасована.
Отже, факт придбання автомобіля позивачем у компанії "WERNER EGERLAND" за ціною 2200 євро належними і допустимими доказами по справі не спростований. 
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 276 МК України платниками мита є особа, яка ввозить товари на митну територію України чи вивозить товари з митної території України у порядку та на умовах, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 278 МК України датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання органом доходів і зборів у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.
Згідно з пунктом 187.8 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.
Митні платежі нараховуються декларантом або іншими особами, на яких покладено обов`язок із сплати митних платежів, самостійно, крім випадків, якщо обов`язок щодо нарахування митних платежів відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України та інших законів України покладається на органи доходів і зборів (частина 1 статті 295 МК України).
Відповідно до підпункту 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.
Згідно з пункту 54.4 статті 54 ПК України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.
Як зазначено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 05 березня 2019 року у справі №820/305/17, підставою для висновку про заниження суб`єктом господарювання податкових зобов`язань, під час ввезення товарів на митну територію України, може слугувати лише офіційна документально-підтверджена інформація від уповноважених органів іноземних держав щодо, зокрема, вартості ввезених товарів. Крім того, така інформація повинна підтверджувати або не підтверджувати автентичність поданих документів щодо ввезених товарів.
Отже, у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо вартісних характеристик товарів, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків.
Скаржником не доведено, що при митному оформленні зазначеного автомобіля за митною декларацією №UA204010/2018/220793 від 01.10.2018 позивачем надані документи, які містять недостовірні дані в частині вартості автомобіля, що призвело до заниження митної вартості товару, і як наслідок, до заниження податкового зобов`язання за ввізним митом і податком на додану вартість з ввезення на територію України товарів.
Нових доказів обізнаності позивача чи його причетності до оформлення литовських митних документів оформлених у Литовській Республіці на належний йому автомобіль з схожими реквізитами щодо номеру кузова в акті перевірки від 21 вересня 2018 року № 2022/17-00-13-05/ НОМЕР_4 , відповідачем не надано, як суду першої, так і апеляційної інстанції.
В матеріалах справи відсутні докази щодо порушення проведення процедури розмитнення спірного транспортного засобу митними органами України.
Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. 229, 308, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області залишити без задоволення.
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 червня 2020 року у справі № 460/1100/20 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. П. Сеник 	
судді	 	В. С. Затолочний 	
 	 	Т. І. Шинкар  	
Повне судове рішення складено 15.10.2020 року