ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
02 грудня 2020 року           справа №200/5387/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

     Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Гайдара А.В., Міронової Г.М., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 8 липня 2020 року у справі № 200/5387/20-а (головуючий І інстанції Куденков К.О., повний текст складений у м. Слов`янську Донецької області) за позовом   ОСОБА_1  до  Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – ГУПФУ в Донецькій області, відповідач), в якому просив визнати протиправним,  скасувати рішення від 28 листопада 2019 року № 6 про відмову в призначенні надбавки до пенсії за вислугу років непрацюючому пенсіонеру на непрацездатного члена сім`ї ОСОБА_2 ;  зобов`язати здійснити нарахування та виплату з 19 листопада 2019 року надбавки до пенсії за вислугу років непрацюючому пенсіонеру, який має на своєму утриманні непрацездатного члена сім`ї ОСОБА_2 , що належить до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника до закінчення навчальних закладів, але не більш як до досягнення ними 23 років, в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, згідно статей 16, 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 08.07.2020 року у задоволенні позову відмовлено (а.с. 69-71).
Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду, прийняти нове про задоволення позову через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права (а.с. 82-94). Вважає, що наявні підстави для задоволення позову, оскільки до переліку непрацездатних членів сім`ї, визначеному ч. 2 ст. 36 Закону № 1058, на відміну від ч. 4 ст. 30 Закону № 2262, належать діти, які навчаються за денною формою навчання у вищих навчальних закладах.
Сторони в судове засідання не з`явилися про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність.
Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Згідно пенсійного посвідчення позивач отримує пенсію за вислугу років (а.с. 16).
Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 26.01.2001 року позивач є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відповідно до довідки Харківського національного економічного університету імені Семена Кузнеця є студентом 2 курсу денної форми навчання, строк навчання до 30.06.2022 року (а.с. 30-32).
Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.07.2019 року у справі № 645/2174/19 задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , іпн. НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , іпн. НОМЕР_3 , який продовжує навчання, аліменти на його утримання у розмірі 1/5 частки середньомісячного заробітку щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову – 11 квітня 2019 року та досягнення ним двадцяти трьох років, за умови продовження ним навчання. Рішенням встановлені такі обставини. З 1 вересня 2018 року позивач ОСОБА_2 є студентом 1 курсу першого рівня вищої освіти освітнього ступеня «Бакалавр» денної форми навчання за державним замовленням Фінансового факультету Харківського національного економічного університету імені Семена Кузнеця. У зв`язку з навчанням, згідно з Договором найму жилої площі в гуртожитку від 1 вересня 2018 року №7-169/2018 та довідки про склад cім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 7 лютого 2019 року №2320/76-07, наразі він мешкає окремо від матері у кімнаті 223 гуртожитку №7 «Академічний» ХНЕУ ім. С. Кузнеця за адресою: м. Харків, вул. Академіка Філіппова, 42 (а.с. 24-25).
Згідно довідки ОСББ «Азов Хмельницьк,2» № 11 від 13.11.2019 року позивач проживає одноособово за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 21).
Згідно Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 15.11.2019 року № 7368/02-16 позивач отримує надбавку на дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 23).
19.11.2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення надбавки до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на утриманця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який навчається за денною формою навчання в закладі вищої освіти (а.с. 18).
Рішенням ГУПФУ в Донецькій області № 6 від 28.11.2019 року відмовлено в задоволенні вказаної заяви, оскільки ОСОБА_2 досяг 18-річного віку ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 37).
Спірні правовідносини виникли з приводу наявності у позивача права на надбавку до пенсії у зв`язку з перебуванням на його утриманні (зобов`язання зі сплати аліментів) особи, яка досягла 18 років і продовжує навчатися на денній формі у вищому навчальному закладі. 
Згідно п. «а» ч. 1 ст. 16 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі – Закон № 2262-XII) до пенсії за вислугу років, що призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом (у тому числі до обчисленої в мінімальному розмірі), нараховується: надбавка непрацюючим пенсіонерам, які мають на своєму утриманні непрацездатних членів сім`ї, що належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника (стаття 30), - на кожного непрацездатного члена сім`ї в розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. При цьому надбавка нараховується тільки на тих членів сім`ї, які не одержують пенсійні виплати із солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, допомогу на дітей одиноким матерям. За наявності права одночасно на пенсію, зазначені види допомоги і надбавку на непрацездатного члена сім`ї до пенсії за вислугу років за вибором пенсіонера може бути призначено пенсію, державну соціальну допомогу або нараховано на цього члена сім`ї надбавку. За наявності в сім`ї двох або більше пенсіонерів кожний непрацездатний член сім`ї, який перебуває на їх спільному утриманні, враховується для нарахування надбавки тільки одному з пенсіонерів за їх вибором.
Отже, надбавка непрацюючим пенсіонерам призначається на кожного непрацездатного члена сім`ї, що перебуває на їх утриманні і належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника (стаття 30)
Згідно ч. 4 ст. 30 Закону № 2262-XII непрацездатними членами сім`ї вважаються: а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків; б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" або є особами з інвалідністю; в) батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби або померли після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, безпосередньою участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченням здійснення зазначених заходів, перебуваючи безпосередньо в районах та у період їх здійснення, мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", або якщо вони є особами з інвалідністю. Відповідне зниження пенсійного віку жінкам, установлене абзацом першим цього пункту, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року; г) дід і бабуся - при відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати; д) дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює.
Частина  4 ст. 30 Закону № 2262-XII визначає виключний перелік осіб, які можуть вважатися непрацездатними членами сім`ї у розумінні, зокрема, п. «а» ч. 1 ст. 16 Закону № 2262-XII.
Інші приписи ст. 30 вказаного Закону, зокрема ч. 6 цієї статті, визначають право на пенсію в разі втрати годувальника, але не розширюють встановлений перелік непрацездатних членів сім`ї.
Спірні правовідносини не мають відношення до пенсії в разі втрати годувальника.
Положення Закону № 2262-XII не містять підстав для можливості віднесення до непрацездатних осіб повнолітніх вихованців, учнів, студентів, курсантів, слухачів, стажистів, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (за відсутності інших ознак).
Хибними є посилання апелянта на норми ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки спеціальним Законом № 2262-XII урегульовані спірні правовідносини, зокрема, визначений вичерпний перелік осіб, які вважаються непрацездатними членами сім`ї при застосуванні п. «а» ч. 1 ст. 16 Закону № 2262-ХІІ.
Як вірно зазначив суд першої інстанції, наведені приписи є чіткими і передбачуваними, а тому посилання позивача на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Щокін проти України» (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) є безпідставним.
Верховний Суд України в постанові від 30 червня 2015 року  № 21-706а15 зазначив, що зазначені у частині шостій статті 30 Закону № 2262-ХІІ особи, що мають право на пенсію в разі втрати годувальника, які досягли повноліття, в тому числі і студенти, до непрацездатних членів сім`ї не відносяться, а тому непрацюючому пенсіонеру на них не може нараховуватися передбачена у пункті «а» частини першої статті 16 цього Закону надбавка до пенсії.
Згідно ухвали Конституційного Суду України від 11.11.2014 року (№ 94-у/2014) у справі № 2-83/2014 у частині четвертій статті 30 Закону встановлено перелік членів сім`ї, які вважаються непрацездатними і на утримання яких, відповідно до пункту "а" частини першої статті 16 Закону, може нараховуватися надбавка до пенсії непрацюючим пенсіонерам, а у частині шостій статті 30 Закону передбачено право на отримання пенсії в разі втрати годувальника безпосередньо утриманцями, зокрема студентами до закінчення навчальних закладів, але не довше, ніж до досягнення ними 23-річного віку. Вказані норми Закону стосуються різних питань правового регулювання: в одному випадку - нарахування надбавки до пенсії, а в іншому - отримання пенсії в разі втрати годувальника.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач не має право на встановлену п. «а» ч. 1 ст. 16 Закону № 2262-ХІІ надбавку на повнолітнього ОСОБА_2 , оскільки останній в розумінні наведених приписів законодавства не вважається непрацездатним членом сім`ї. 
Таким чином, спірне рішення прийнято відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
На підставі викладеного, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.
Отже,  спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.
Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329  Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 8 липня 2020 року у справі № 200/5387/20-а за позовом   ОСОБА_1  до  Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії  - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 2 грудня 2020 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                             І.В. Геращенко

            Судді:                                                                                              А.В. Гайдар

                                                                                                                     Г.М. Міронова