УХВАЛА
Іменем України
09 листопада 2020 року
м. Київ
справа № 752/8844/18
провадження № 61-11519ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., 
Червинської М. Є.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 17 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 січня 2020 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бортніка Валерія Володимировича про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника,
ВСТАНОВИВ:
У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на постанову державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бортніка В. В. (далі - Голосіївський РВ ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві) про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яка обґрунтована тим, що постановою державного виконавця 
від 17 серпня 2017 року відкрито виконавче провадження № 54521536 з примусового виконання виконавчого листа виданого Голосіївським районним судом міста Києва 17 травня 2017 року № 752/11822/15-ц, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 620,00 грн.
Постановою державного виконавця від 03 листопада 2017 року звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.
Вважав вказану постанову державного виконавця протиправною, оскільки вона оформлена з порушенням пунктів 7-9 частини 7 Інструкції з організації примусового виконання рішень, зокрема: не містить обґрунтованих мотивів накладення арешту, з яких державний виконавець дійшов висновків щодо звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.
Крім того, у резолютивній частині постанови не зазначено строку та порядку її оскарження, а лише зазначено дані боржника та норму закону щодо оскарження постанови у загальному порядку.
Також вказував, що у порушення частини 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» на адресу боржника від державного виконавця постанова про відкриття виконавчого провадження не була надіслана на наступний робочий день рекомендованим листом з повідомленням, тому боржник не є повідомленим належним чином про початок примусового виконання рішення.
За таких підстав, заявник просив визнати постанову державного виконавця Голосіївського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Бортніка В. В. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника 
від 03 листопада 2017 року у виконавчому провадженні № 54521536 протиправною та скасувати її.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17 липня 2019 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 22 січня 
2020 року, у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.
03 серпня 2020 року до Верховного Суду подано касаційну скаргу 
 ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 17 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 січня 2020 року.
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-ІХ). 
За таких обставин розгляд касаційної скарги  ОСОБА_1 здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону № 460-ІХ.
Касаційну скаргу подано з пропуском строку на касаційне оскарження судових рішень.
Заявник просить визнати поважними причини пропуску строку та поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що повний текст оскаржуваної постанови апеляційного суду заявником отримано 03 липня 
2020 року, що підтверджується копією довідкового листа до справи.
Згідно з частинами першою, другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Частиною другою статті 390 ЦПК України встановлено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Враховуючи те, що наведені підстави пропущення строку на касаційне оскарження рішення суду є поважними, процесуальний строк підлягає поновленню.
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами для касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертаються у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установ, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішення про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`ять мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідну заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.
Відповідно до положень пунктів 6, 7 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 
від 02 квітня 2012 року № 512/5, під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Постановаяк окремий документ містить такі обов`язкові реквізити: номер виконавчого провадження; вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по-батькові державного виконавця, який виніс постанову; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа; мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову; резолютивну частину із зазначенням: прийнятого виконавцем рішення; строку і порядку оскарження постанови. До постанов можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами.
Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановивши, що постанова старшого державного виконавця Голосіївського 
РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Бортніка В. В. від 03 листопада 2017 року містить всі обов`язкові реквізити, у тому числі: мотивувальну частину, з зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення, зазначив порядок її оскарження - у порядку та строки, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження», дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні скарги.
Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Зазначені у касаційній скарзі доводи щодо неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права не знайшли свого підтвердження, правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необґрунтованість скарги та відсутність підстав для відкриття касаційного провадження
Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.
Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Поновити  ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 17 липня 2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 22 січня 2020 року.
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 17 липня 
2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 січня 2020 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бортніка Валерія Володимировича про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника відмовити. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                     В. М. Коротун
 
С. Ю. Бурлаков
 
М. Є. Червинська