Ухвала 
18 листопада 2020 року
м. Київ
справа № 332/2584/19
провадження № 61-16206ск20
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду                Воробйової І. А. розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Будовська Наталія Володимирівна на постанову Запорізького апеляційного суду від 29 вересня 2020 року у справі за позовом  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Будовська Наталія Володимирівна до Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про визнання права користування,
                                                            ВСТАНОВИВ:
Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого                     2020 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Будовська Н. В. відмовлено.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 29 вересня 2020 року апеляційну скаргу Запорізької міської ради задоволено.
Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2020 року у цій справі змінено та виключено з мотивувальної частини рішення наступні встановлені обставини:
-«Таким чином, судом встановлено, що на час смерті ОСОБА_2 та до теперішнього часу в квартирі мешкає ОСОБА_3 із своєю родиною, а не ОСОБА_1 ».
-«У спірній квартирі разом з ОСОБА_2 проживала і продовжує проживати ОСОБА_3 донька позивача із своєю сім`єю.».
В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
29 жовтня 2020 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Будовська Н. В., подала касаційну скаргу (надійшла 03 листопада 2020 року), в якій заявник просить скасувати постанову Запорізького апеляційного суду від                        29 вересня 2020 року та залишити в силі рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2020 року.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
У порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, 
що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми. 
Розміри ставок судового збору визначено частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на день звернення до суду з цим позовом). 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».
Враховуючи, що позов містить вимогу майнового характеру, заявник за подання касаційної скарги має сплатити  1 536,80 грн (768,40 * 
1 вимога * 200%).
Судовий збір має бути перераховано або внесено за такими реквізитами: отримувач коштів - УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/ 22030102; код отримувача (за ЄДРПОУ) - 38004897; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; рахунок отримувача - UA288999980313151207000026007; код класифікації доходів бюджету - 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.
Крім того, частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті                  389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Касаційна скарга  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат                        Будовська Н. В.,не відповідає зазначеним вище вимогам закону.
Так, заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Керуючись статтями 136, 185, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ: 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Будовська Наталія Володимирівна на постанову Запорізького апеляційного суду від 29 вересня 2020 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                         І. А. Воробйова