ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

05 листопада 2020 року 	м. Дніпро	справа № 932/1561/20 (2а/200/578/20)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Головко О.В., Суховарова А.В.,     
за участю секретаря судового засідання Троянова А.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції Національної поліції України  на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2020 року (суддя суду 1 інстанції Литвиненко І.Ю.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 1 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Нора Олександра Юрійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову інспектора роти № 1 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Нора О.Ю. серії ЕАК № 1757175 від 17.11.2019 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КпАП України.
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2020 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 1757175 від 17 листопада 2019 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КпАП України.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КпАП України закрито.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Департамент патрульної поліції Національної поліції України звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,  неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення складена повноважною на те посадовою особою згідно з вимогами КУпАП, та за наявності достатніх даних про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, дії позивача кваліфіковані правильно. Також, відповідач наголошує, що якщо відповідач не надав відеозапис самого факту правопорушення, це не означає, що особа, яка вчинила проступок має уникнути адміністративної відповідальності. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить  апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено судом апеляційної інстанції, 
17.11.2019 о 9 годині 53 хвилини Інспектором роти № 1 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Нором Олександром Юрійовичем винесено постанову серії ЕАК № 1757175, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за порушення пункту 8.7.3е ПДР, чим скоєно правопорушення передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП. (а.с. 8).
За змістом цієї постанови, 17 листопада 2019 року  о 08:35 год., позивач, керуючи транспортним засобом транспортним засобом INFINITI FX37, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив проїзд перехрестя пр. Собожанський та вул. Б. Хмельницького у м. Дніпрі на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив вимоги пункту 8.7.3е ПДР. 
Вважаючи зазначену постанову відповідача протиправною позивач оскаржив її до суду.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірності прийнятого ним рішення, оскільки не надано до суду належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав. 
Відповідно до вимог пункту 8.7.3.е ПДР, червоний сигнал світлофору, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух. 
Відповідно до частини 2 статті 122 КпАП України проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів. 
Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що статтею 280 КУпАП встановлено, що посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 2 статті 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Зміст постанови повинен відповідати вимогам статей 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.
Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно зі статтею 9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
За змістом приписів статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, підставою притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало порушення позивачем пункту 8.7.3.е ПДР, а саме проїзд на заборонний червоний сигнал світлофору.
Колегія суддів зазначає, відповідачем не надано суду жодних доказів в розумінні статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, які б підтверджували порушення позивачем Правил дорожнього руху, наявність в його діях складу правопорушення та правомірність прийняття оскаржуваної постанови (фото, відеозапис тощо).
В свою чергу, позивач заперечує проти вчинення ним адміністративного правопорушення та зазначає про те, що 17.11.2019 він знаходився на задньому сидінні в автомобілі, який стояв за адресою пр. Петра Калнишевського, 61, у м. Дніпро, з виключеним двигуном у зоні дії знаку «Р» у спеціальному місці для паркування, разом з товаришами як пасажир. Документів на зазначений транспортний засіб він не має. При цьому, доказ про наявність права керувати цим транспортним засобом інспектору надала інша особа, яка і керувала цим автомобілем, проте інспектор не звернув уваги на зазначені докази та доводи позивача і свідків.  
Крім того судом встановлено, що інспектором патрульної поліції складено протокол серії ОБ №158916 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, що виразилось у керуванні ним близько 08 години 35 хвилини 17 листопада 2019 року на пр.Слобожанському у м. Дніпрі транспортним засобом INFINITI FX37, державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. 
За результатами розгляду вказаного протоколу постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2020 року у справі № 2020/8022/19, яка набрала законної сили 28.01.2020, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КпАП України, закрито за відсутністю в діях останнього складу вказаного правопорушення. 
Висновки суду у зазначеній справі ґрунтуються на відсутності доказів керування ОСОБА_1 вказаним автомобілем, а наданий відеозапис з приводу обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення від 17 листопада 2019 року не підтверджує, що ОСОБА_1 керував вказаним транспортним засобом.  Окрім того, з цього відеозапису вбачається, що на місці водія знаходилася інша особа. На підставі досліджених доказів суд дійшов висновку про відсутність будь-яких доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Надаючи оцінку встановленим у справі обставинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що оскаржувана постанова відповідача у цій справі та протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, складені в один і той же день 17 листопада 2019 року та відображають один і той же час події, а саме 08 год 35 хвил.
Проте, як зазначалося, відповідачем не надано ні до суду першої інстанції ні до апеляційної інстанції, жодних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Враховуючи встановлені обставини справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про недоведеність факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.
З огляду на викладене, колегія суддів визнає правильним висновок суду першої інстанції про протиправність оскаржуваної постанови та наявність підстав для її скасування.
Розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не надає оцінку іншим висновкам суду першої інстанції, оскільки вони не стосуються предмета доведення.  
За викладених обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, тому підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні. 
Керуючись статтями 286, 308, 310, 315, 316, 321, 325 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.
Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 05 листопада 2020 року та оскарженню не підлягає відповідно до частини 3 статті 272 КАС України. 

Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров