Ухвала 
 
07 жовтня 2020 року
м. Київ
 
справа № 405/5478/17
 
провадження №61-14072ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кропивницького апеляційного суду від 20 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - Публічне акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК», про визнання недійсним відчуження арештованого майна,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 травня 2019 року позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Публічне акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» (далі -                                 ПАТ «ТАСКОМБАНК»), про визнання недійсним відчуження арештованого майна задоволено частково.
Визнано недійсним договір дарування від 17 березня 2016 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений державним нотаріусом Кіровоградської державної нотаріальної контори № 1 Биковим С. Є., зареєстрований в реєстрі за № 1-134, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 137977234                           від 17 березня 2016 року, індексний номер № 28854697 від 22 березня                     2016 року щодо об`єкту нерухомого майна - нежитлове приміщення, з ґанком та сходами площею 41,8 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 та скасовано його державну реєстрацію.
Визнано недійсним договір дарування від 02 серпня 2016 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , посвідчений державним нотаріусом Кіровоградської державної нотаріальної контори № 1 Биковим С. Є., зареєстрований в реєстрі за № 1-528, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 15780897                                    від 02 серпня 2016 року, індексний номер № 30820500 від 08 серпня 2016 року щодо об`єкту нерухомого майна - нежитлове приміщення, з ґанком та сходами площею 41,8 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 та скасовано його державну реєстрацію.
Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення                       від 31 серпня 2017 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Бабіч Л. Ю., зареєстрований в реєстрі за № 2646, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно                      № 22109995 від 31 серпня 2017 року, індексний номер № 36851994                                    від 31 серпня 2017 року щодо об`єкту нерухомого майна - нежитлове приміщення, з ґанком та сходами площею 41, 8 кв. м, за адресою:                                      АДРЕСА_1 та скасовано його державну реєстрацію.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Постановою Кропивницького апеляційного суду від 20 серпня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено.
Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 травня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову  ОСОБА_1 відмовлено.
 
У вересні 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Кропивницького апеляційного суду від 20 серпня 2020 року.
 
Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.
 
В окремо поданій заяві про звільнення від сплати судового збору,               ОСОБА_1 , посилається на тяжкий майновий стан, у зв`язку з тим, що відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 порушено його права, він позбавлений можливості здійснювати трудову (професійну) діяльність та отримувати дохід. Крім того, зазначає, що на його утриманні знаходиться дитина. На підтвердження наведених обставин надає довідки з Головного управління ДФС у Кіровоградській області Кропивницького управління Державної фіскальної служби України про суми доходу за період часу з                      01 січня 2016 року до 31 грудня 2016 року, з 01 січня 2017 року до 31 грудня 2017 року, з 01 січня 2018 року до 31 грудня 2018 року; копії розрахунків заборгованості ОСОБА_1 за житлово-комунальні послуги.
 
Відповідно до частини першої та третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
 
Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є:                                   а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. 
 
Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (частина друга статті 8 Закону України «Про судовий збір»).
 
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги слід відмовити, оскільки заявником не зазначено підстави, передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір», а наданих заявником доказів недостатньо для вирішення питання про звільнення від сплати судового збору з урахуванням майнового стану сторони. Надані заявником довідки з Головного управління ДФС у Кіровоградській області Кропивницького управління Державної фіскальної служби України про суми доходу не містять інформації про доходи заявника за минулий календарний рік.
 
Крім того, суд касаційної інстанції звертає увагу заявника на те, що надані заявником довідки містять інформацію лише про відсутність оподатковуваного доходу, отриманого від здійснення господарської діяльності, що не свідчить про відсутність у заявника іншого джерела доходу.
 
Констатація заявником скрутного матеріального становища без надання доказів на підтвердження цих обставин не може вважатися достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору, що узгоджується зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої, судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.
 
Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 потрібно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги.
 
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України 
«Про судовий збір» від 08 липня 2011 року.
 
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір»             (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
 
Станом на 01 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 1 762 грн.
 
Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом) за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про збільшення позовних вимог та просив суд:
1) встановити таким, що порушує встановлений публічний порядок із застосуванням наслідків, передбачених частиною п`ятою статті 216, статтею 228 ЦК України, та визнати недійсним безоплатний правочин дарування                      № 1-134 нежитлового приміщення з ґанком та сходами площею 41, 8 кв. м на земельній ділянці з неіснуючим кадастровим номером                                                            № 3510100000:28:185:0030 на АДРЕСА_1 , укладений 17 березня 2016 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та державну реєстрацію прав індексний номер № 28854697 від 22 березня                  2016 року за ОСОБА_3 ;
2) встановити таким, що порушує встановлений публічний порядок та визнати недійсним наступний безоплатний правочин дарування спірного нежитлового приміщення № 1-528 нежитлового приміщення, укладений                     02 серпня 2016 року між ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та державну реєстрацію прав нерухомого майна за новим власником ОСОБА_5 ;
3) визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення                       від 31 серпня 2017 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Бабіч Л. Ю., зареєстрований в реєстрі за № 2646, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно                      № 22109995 від 31 серпня 2017 року, індексний номер № 36851994                                    від 31 серпня 2017 року щодо спірного нежитлового приміщення;
4) визнати недійсним запис від 31 серпня 2017 року (номер запису про право власності № 22109995) набуття права власності за ОСОБА_4 на спірне нежитлове приміщення, індексний № 36851994 від 31 серпня 2017 року, внесений в державний реєстр на підставі недійсного правочину № 2646, посвідченого 31 серпня 2017 року приватним нотаріусом Кропивницького нотаріального округу Бабіч Л. О.;
5) визнати недійсним наступний запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01 вересня 2017 року (номер запису про іпотеку № 22120893, індексний номер № 36862846) за ОСОБА_4 спірного нежитлового приміщення, індексний номер №36851994 від 31 серпня 2017 року, внесений на підставі недійсних правочинів від 17 березня 2016 року, 02 серпня                    2016 року та від 31 серпня 2017 року.
 
При цьому позовні вимоги щодо скасування державної реєстрації прав нерухомого майна є похідними вимогами від вимог про визнання недійсними договорів дарування та купівлі-продажу спірного нежитлового приміщення, а тому оплачуються судовим збором за ставками встановленими для цих вимог.
 
Отже, судове рішення, яке оскаржує заявник, свідчить про існування трьох вимог немайнового характеру.
 
Пунктом 2 частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
 
Отже, за вказані вимоги судовий збір повинен був бути сплачений у розмірі 2 114,40 грн (1 762 грн * 0,4) * 3 = 2 114,40 грн).
 
Згідно з підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми та складає 4 228,80 грн (2 114,40 грн * 200% = 4 228,80 грн).
 
Отже, заявнику необхідно надати суду касаційної інстанції докази сплати судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 4 228,80 грн.
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102, найменування податку, збору, платежу «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату. 
 
Також касаційна скарга ОСОБА_1 не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки у порушення пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України, до касаційної скарги заявником не додано копії скарги та доданих до неї матеріалів для одного з відповідачів - ОСОБА_3 .
 
Пунктом 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України визначено, що до касаційної скарги додаються, зокрема, копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, статтями 4, 6 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд

УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кропивницького апеляційного суду від 20 серпня 2020 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                         Р. А. Лідовець