ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/12828/18                                                                      

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Бужак Н. П.
Суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.
За участю секретаря: Ткаченка В.В.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмонтаженерго" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 липня 2020 року, суддя Кармазін О.А., у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмонтаженерго" до Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, -

У С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрмонтаженерго" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України, в якому просило:
- визнати протиправними та скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 04.04.2018 року № 629744/40338501, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної від 25.09.2017 року № 5;
- визнати протиправними та скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 04.04.2018 року № 629745/40338501, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної від 25.09.2017 року № 7;
- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні від 25.09.2017 року № 5 та № 7, подані ТОВ "Укрмонтаженерго".
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 липня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для задоволення клопотання про вихід із письмового провадження та проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.
В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено, що 31.07.2017 року ТОВ "Укрмонтаженерго" (підрядник) уклало з Центральною електроенергетичною системою Державного підприємства "Національна енергетична компанія" Укренерго" (замовник) договір підряду № 90-4/2116-17, відповідно до умов якого підрядник зобов`язується за завданням замовника протягом 2017-2018 року в межах ціни договору, на свій ризик, власними силами, засобами, матеріалами, устаткуванням забезпечити підрядника та устаткуванням замовника, згідно затвердженої проектно-кошторисної документації в складі робочого проекту та у визначений договором строк будівельні роботи з ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 Технічне переоснащення ПС 330 кВ "Ніжинська" ВРУ-330 кВ шляхом зміни В-330-2 Конотоп, вул. Франка, 271, м. Ніжин, Чернігівська область інв. № 86184 45310000-3 Електромонтажні роботи. Замовник зобов`язується прийняти належним чином виконані підрядником роботи і оплатити вартість виконаних робіт та устаткування підрядника на умовах та в порядку, визначених даним договором.
Як зазначив позивач у позовній заяві замовник - Центральна електроенергетична система Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" перерахувала на розрахунковий рахунок підрядника - ТОВ "Укрмонтаженерго" часткову попередню оплату в розмірі 428  677,20 грн в т.ч. ПДВ 71  446,20 грн, у зв`язку з чим за правилом першої події товариством виписано та направлено на реєстрацію податкову накладну № 5 від 25.09.2017 року.
Також, 04.08.2017 року ТОВ "Укрмонтаженерго" (підрядник) уклало з Центральною електроенергетичною системою Державного підприємства "Національна енергетична компанія" Укренерго" (замовник) договір підряду № 90-4/2183-17, відповідно до умов якого підрядник зобов`язується за завданням замовника протягом 2017-2018 року в межах ціни договору, на свій ризик, власними силами, засобами, матеріалами, устаткуванням забезпечити підрядника та устаткуванням замовника, згідно затвердженої проектно-кошторисної документації в складі робочого проекту та у визначений договором строк будівельні роботи з ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 Технічне переоснащення ПС 330 кВ "Поляна". Заміна ТС -330 В-320-1 Канів ГЕС, Черкаський район, Хацківська селищна рада, 11-й км Смілянського шосе Інв. № 4981/1 45310000-3 Електромонтажні роботи.
Як зазначив позивач у позовній заяві замовник - Центральна електроенергетична система Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" перерахувала на розрахунковий рахунок підрядника - ТОВ "Укрмонтаженерго" часткову попередню оплату в розмірі 169  872,43 грн в т.ч. ПДВ 28   312,07 грн, у зв`язку з чим, за правилами першої події товариством було виписано та направлено на реєстрацію податкову накладну № 7 від 26.09.2017 року.
Після направлення вказаних п/н на реєстрацію в ЄРПН 11.10.2017 року були отримані квитанції про зупинення реєстрації. 
Зазначено, що п/н відповідають п. 1.6. Критеріїв. 
Запропоновано надати пояснення/документи достатні для прийняття рішення про реєстрацію.
28.03.2018 року сформовані повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК реєстрація щодо яких зупинена № 2 та № 3, в яких зафіксовано пояснення з приводу реальності здійснення господарських операції, зокрема, зазначено, що замовник перерахував на розрахунковий рахунок підрядника часткову попередню оплату, у зв`язку з чим за правилами "першої події" товариством було виписано податкові накладні.
Проте, оскаржуваними рішеннями від 04.04.2018 року відмовлено у реєстрації в ЄРПН вищезгаданих податкових накладних.
Підстава: підстав ненадання копій документів, а саме: первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання/транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у т.ч. рахунки-фактури, інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні (документи, які не надано підкреслити).
Оскаржувані рішення не містять деталізації - які саме документи позивач мав надати, але не надав.
Також позивачем, в порядку адміністративного оскарження, було подано до ДФС України скарги від 04.04.2018 року на спірні рішення щодо відмови в реєстрації податкових накладних від 25.09.2017 року № 5 та № 7. Рішеннями комісії з питань розгляду скарг ДФС України скарги позивача залишено без задоволення, а спірні рішення без змін.
Позивач, вважаючи дії відповідача щодо неприйняття податкових накладних протиправними та такими, що суперечать нормам податкового законодавства, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції зазначив, що Державна фіскальна служба України не є належним відповідачем у справі, а у суду відсутні правові підстави вийти за межі позовних вимог щодо надання оцінки правомірності прийняття комісією ГУ ДФС у м. Києві рішень від 04.04.2018 року № 629744/40338501 та від 04.04.2018 року № 629745/40338501, а тому даний позов не підлягає задоволенню.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплату пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків і визначає заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу є Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).
Статтею 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Підпунктом 201.16.1 п.201.16 ст.201 ПК України встановлено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.
На виконання цієї норми постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246 затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Пунктом 12 вказаного Порядку передбачено здійснення в автоматичному режимі розшифрування та проведення перевірки поданих податкових накладних, серед іншого, на відповідність критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу
За результатами перевірок, визначених п.12 наведеного Порядку, податковим органом формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція). Така квитанція надсилається платнику податку в автоматичному режимі (в електронному вигляді у текстовому форматі) протягом операційного дня і є підтвердженням зупинення такої реєстрації.
Положення пп.201.16.1 п.201.16 ст.201 ПК України визначають, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
На момент зупинення реєстрації податкової накладної від 14 листопада 2017 року №80 був чинним був чинним наказ Міністерства фінансів України від 13 червня 2017 року № 567, яким затверджено Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та Вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Пунктом шостим Критеріїв оцінки визначено два критерії для проведення Моніторингу податкової накладної, при цьому за змістом пункту першого Переліку документів для кожного із критеріїв законодавцем визначено специфічний (окремий) перелік документів, які платник податків може подати податковому органу для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.
Письмові пояснення та копії документів, зазначені у Переліку документів, платник податку подає до ДФС в електронному вигляді засобами електронного зв`язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та нормативно-правового акта щодо порядку обміну електронними документами з контролюючими органами.
При цьому, згідно з нормами п.п. 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246, податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій: прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення); неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.
У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.
Отже, реєстрація в ЄРПН податкової накладної/розрахунку коригування, реєстрацію якої попередньо було зупинено, є повноваженням ДФС, та позовні вимоги в цій частині заявлені до належного відповідача - Державної фіскальної служби України.
На момент прийняття Комісією рішення від 04 квітня 2018 року № 629744/40338501, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної від 25.09.2017 року № 5 та рішення від 04 квітня 2018 року № 629745/40338501, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної від 25.09.2017 року № 7, набрала чинності постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №117, якою затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; Порядок роботи комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації; Порядок розгляду скарг на рішення комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (в редакціях, що були чинні на момент виникнення спірних правовідносин).
У відповідності до п.п.18-19 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (Порядок зупинення №117) письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів.
Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС).
Пунктами 23, 24 Порядку зупинення №117 передбачено, що комісією регіонального рівня протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 15 цього Порядку:
щодо платників податку, у яких обсяг постачання, зазначений в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих в поточному місяці у Реєстрі, з урахуванням поданої податкової накладної / розрахунку коригування на реєстрацію в Реєстрі, менше 30 млн. гривень, приймається рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яке реєструється в окремому Реєстрі податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, та надсилається платнику податку у порядку, встановленому статтею 42 Кодексу;
щодо платників податку, у яких обсяг постачання, зазначений в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих в поточному місяці у Реєстрі, з урахуванням поданої податкової накладної/розрахунку коригування на реєстрацію в Реєстрі, більше 30 млн. гривень включно, приймається рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яке попередньо реєструється в окремому Реєстрі податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, та надсилається до комісії центрального рівня.
Комісія центрального рівня протягом семи робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів відповідно до пункту 15 цього Порядку, але не раніше отриманого рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі комісії регіонального рівня, може прийняти інше рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі. Прийняте комісією центрального рівня рішення реєструється в окремому Реєстрі податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, та надсилається платнику податку у порядку, встановленому статтею 42 Кодексу, а рішення Комісії регіонального рівня скасовується.
Отже, саме комісія регіонального рівня приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної і лише після отримання такого рішення, комісія центрального рівня набуває повноважень щодо прийняття зі свого боку іншого рішення.
Як убачається із матеріалів справи, рішення від 04 квітня 2018 року № 629744/40338501 та № 629745/40338501 про відмову в реєстрації податкових накладних в ЄРПН було прийнято не комісією Державної фіскальної служби України, що є комісією центрального рівня, а комісією регіонального рівня, а саме Комісією ГУ ДФС у м. Києві.
Таким чином, як вірно встановлено судом першої інстанції, Державна фіскальна служба України не є належним відповідачем у даній справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення комісії від 04.04.2018 року № 629744/40338501, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної від 25.09.2017 року № 5 та рішення від 04.04.2018 року № 629745/40338501, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної від 25.09.2017 року № 7, оскільки належним відповідачем в цій частині позовних вимог є саме Головне управління ДФС у м. Києві, комісією якого було прийнято оскаржувані рішення.
У відповідності до ч.ч.3-7 ст.48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.
Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.
Під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.
Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку.
Заміна позивача допускається до початку судового розгляду справи по суті. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.
Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. При цьому, можливість виходу за межі позовних вимог для цілей ефективного захисту є правом суду та за умови, крім іншого, формування позивачем складу відповідачів та вимог до них.
Закріплений у ст. 9 КАС України принцип диспозитивності слід розуміти як можливість зацікавлених осіб, що беруть участь в адміністративній справі вільно розпоряджатися процесуальними способами доказування, всіма матеріальними і процесуальними правами, а суд повинен сприяти їм в реалізації цих прав і здійснювати контроль за законністю їх розпорядчих дій. Отже, сторони адміністративного провадження мають можливість самі вирішувати питання про об`єм і характер своїх прав і обов`язків, тобто чинити вибір із кількох варіантів, передбачених законом, самостійно регулювати свої стосунки, діяти на власний розсуд, вибирати оптимальну міру поведінки, виходячи з власних інтересів, спрямованих на порушення, розвиток і припинення справи з метою захисту суб`єктивних прав і охоронюваних законом інтересів. 
Принцип диспозитивності характеризується такими положеннями: - хто хоче здійснити своє право, повинен про це сам потурбуватися; - особа, якій належить право, може від нього відмовитись; - нікого не можна примушувати пред`явити заяву проти своєї волі; - адміністративний суд не повинен виходити за межі вимог сторін, за винятками, встановленими законом; - правом розпоряджатися об`єктом процесу.
Отже, саме позивач у позові визначає, хто має відповідати за позовом та суд не може виходити за межі позовних вимог.
Таким чином, враховуючи те, що Голове управіління ДФС у м. Києві не є відповідачем у даній справі, а у суду відсутні правові підстави вийти за межі позовних вимог щодо надання оцінки правомірності прийняття комісією рішень від 04.04.2018 № 629744/40338501 та від 04.04.2018 № 629745/40338501, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Разом з тим, як вірно зазнвачено судом першої інстанції, позивач міг знати про те, що спірні рішення були прийняті саме комісією Головного управління ДФС у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, оскільки, чинним на час прийняття оскаржуваних рішень був Порядок № 117, пункт 19 якого передбачав, що Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС).
Крім того, позивач не позбавлений був можливості самостійно своїми силами перевірити у відкритих інформаційних ресурсах службове становище особи за прізвищем ( ОСОБА_1 ), яка виступала Головою такої комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації при прийняті оскаржуваних рішень.
Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішень комісії про відмову в реєстрації податкових накладних від 14 листопада 2017 року №80 в ЄРПН, позовні вимоги в частині зобов`язання ДФС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 25.09.2017 року №5 та № 7, складену ТОВ «Укрмонтаженерго», тому не підлягають задоволенню і вимоги про зобов`язання Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних вищезазначені податкові накладні, оскільки вони є похідними.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, так як суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.
При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 липня 2020 року.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмонтаженерго" залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 липня 2020 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Судя-доповідач:                                                                                Бужак Н.П.

Судді:                                                                                          Костюк Л.О.

                                                                                                    Кобаль М.І.