КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                           ___________________________________
Справа  № 755/18314/19
Апеляційне провадження
 № 22-ц/824/13054/2020                                                                                                                                                                
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
11 грудня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:                                    
                                    судді-доповідача                Рейнарт І.М. 
                                    суддів                                  Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.
 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 27 липня 2020 року (суддя Гаврилова О.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, 
 
встановив:
 
у листопаді 2019р. позивач через свого представника адвоката Ясинецького О.А. звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. 20 серпня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2741, таким, що не підлягає виконанню, на підставі заперечення безспірності вимоги та за спливом строків позовної давності у договорі банківського поточного (карткового) рахунку № НОМЕР_1, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 . Також просив стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 768грн 40коп. та витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 12 000грн.
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 27 липня 2020 року позов задоволено, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 20 серпня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною, зареєстрований в реєстрі за №2741, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №0013\064845-ZP від 6 березня 2012 року за період з 29 січня 2019 року по 13 серпня 2019 року у розмірі 46 948грн 91коп. та плати за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом у розмірі 650грн. 
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768грн 40коп. та 12 000грн витрат на професійну правничу допомогу.
У поданій апеляційній скарзі ТОВ «Вердикт Капітал» просить рішення суду в частині стягнення витрат на правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову позивачу у стягненні даних витрат. 

Відповідач вважає, що розмір витрат на правничу допомогу є значно завищеним, так як дана категорія справ відноситься до справ з незначною складністю, позивачем не надано протоколу-узгодження, підписання якого передбачене п. 4.2 договору про надання правничої (правової) допомоги від 5 листопада 2019р., та детального опису проведених дій із зазначенням витраченого часу адвоката. 
Також відповідач зазначає, що надана квитанція до прибуткового касового ордера №77 не є належним доказом понесення витрат, оскільки такі витрати мають бути підтверджені видатковим касовим ордером з підписами керівника та головного бухгалтера або у випадку безготівкового розрахунку - платіжним дорученням.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача - адвокат Ясинецький О.А. просить залишити її без задоволення, а рішення суду в цій частині без змін, вважаючи доводи апеляційної скарги безпідставними, оскільки у підтвердження понесених позивачем витрат суду надано договір про надання правничої (правової) допомоги від 5 листопада 2019р., яким визначений гонорар адвоката, акт виконаних робіт від 11 листопада 2019р., який містить перелік наданих послуг, та квитанція до прибуткового касового ордера № 77 від 11 листопада 2019р. про сплату позивачем 12 000гррн, що є належними доказами здійснення позивачем таких витрат. Також зазначає, що з огляду на принципи диспозитивності та змагальності суд не має права вирішувати питання про зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу з власної ініціативи, а повинен надати оцінку тим обставинам, щодо яких є заперечення в клопотанні іншої сторони.  
Також представник позивача просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу, понесені позивачем на стадії апеляційного оскарження рішення суду у розмірі 5000грн.
7 грудня 2020р. до Київського апеляційного суду надійшла відповідь ТОВ «Вердикт Капітал» на відзив на апеляційну скаргу, в якій відповідач посилається на доводи, викладені в апеляційній скарзі, та зазначає, що докази на підтвердження заявлених витрат, понесених під час перебування справи у апеляційному суді, не завірені належним чином, а сума неспівмірна з категорією справи та аргументацією, викладеною у відзиві на апеляційну скаргу.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було перевірено безспірність заборгованості та право саме ТОВ «Вердикт Капітал» на її стягнення.
Рішення суду в частині задоволення позовних вимог не оскаржується, тому не є предметом апеляційного перегляду відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції врахував обсяг наданих послуг і виконаних робіт, їх вартість та докази, які підтверджують здійснення відповідних витрат позивачем.
Колегія суддів вважає, що такий висновок суду ґрунтується на нормах процесуального права та наданих доказах.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно пункту 1частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Частина 1 статті 134 ЦПК України передбачає, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
У частині 3 статті 175 ЦПК України зазначено, що позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних 

адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини 3 статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч. 1 ст. 182 ЦПК України).
Аналіз вищезазначених процесуальних норм дає підстави для висновку, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Аналогічна позиція викладена в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 у справі № 755/9215/15-ц.
З матеріалів справи вбачається, що у позовній заяві позивач зазначив, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, складаються з судового збору у сумі 768грн 40коп. та витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 12 000грн.
На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правову допомогу представником позивача суду першої інстанціїбуло надано:
- копія договору про надання правничої (правової) допомоги від 5 листопада 2019р., укладеного ОСОБА_1 з адвокатом Ясинецьким О.А., предметом якого є надання правничої (правової) допомоги, пов`язаної з наданням консультацій, ознайомлення з 

виконавчим провадженням №60095114, написання позовної заяви, адвокатського запиту приватному нотаріусу Газматовій А.А., участю в судовому розгляді в Дніпровському районному суді міста Києва за позовною заявою ОСОБА_1  до ТОВ «Вердикт Капітал», третя особа приватний нотаріус Броварського районного НОКО Газматова А.А. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню (с.с.41-42);
- копія акту виконаних робіт від 11 листопада 2019р. відповідно до договору про надання правничої (правової) допомоги від 5 листопада 2019р., згідно якого адвокатом Ясинецьким О.А. надано наступні послуги: консультації щодо виконавчого напису, зареєстрованому в реєстрі №2741; ознайомлення з виконавчим провадженням №60095114; написання адвокатського запиту приватному нотаріусу Газматовій А.А. , написання позовної заяви до Дніпровського районного суду м. Києва. Гонорар за зазначені послуги складає 12 000грн (с.с.43).
- копія квитанції до прибуткового касового ордера №77 від 11 листопада 2019р., виданого адвокатом Ясинецьким О.А., про прийняття від ОСОБА_1 на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги коштів в розмірі 12 000грн (с.с.44).
В пункті 3.1 договору про надання правничої (правової) допомоги від 5 листопада 2019р. сторони погодили, що за надання правової (правничої) допомоги п.п. 2.3.1-2.3.12 цього договору клієнт зобов`язується сплачувати адвокату гонорар в розмірі 12 000грн (що включає надання консультацій, ознайомлення з виконавчим провадженням №60095114, написання позовної заяви, написання адвокатського запиту приватному нотаріусу Газматова А.А.), участь адвоката в судових засіданнях оплачується додатково в розмірі 2 000грн на підставі акту виконаних робіт, який підписується сторонами (або її представниками) та/або виставлених рахунків.
Таким чином, представником позивача були надані належні докази на підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу згідно умов договору про надання правничої (правової) допомоги від 5 листопада 2019р.
Як убачається з матеріалів справи, у відзиві на позовну заяву відповідач не висловив заперечення проти розміру витрат на правову допомогу, які просив стягнути позивач, тому суд першої інстанції не мав правових підстав для втручання у правовідносини, які виникли між позивачем та його адвокатом, та з власної ініціативи вирішувати питання про співмірність даних витрат.  
Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано протоколу-узгодження та детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки перелік виконаних адвокатом робіт зазначений в акті від 11 листопада 2019р., а ненадання протоколу-узгодження не може бути підставою для відмови у відшкодуванні понесених позивачем витрат.
Твердження апеляційної скарги про те, що квитанція до прибуткового касового ордера №77 не є належним доказом понесення позивачем витрат, є помилковими, так як чинним законодавством не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа. Враховуючи той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язковим для адвоката, останній може видати клієнту на його вимогу складений у довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 16 квітня 2020 року, справа 727/4597/19.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на правову допомогу не допущено порушення норм процесуального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.
У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Ясинецький О.А. просив стягнути з відповідача на користь позивача 5 000грн витрат на правничу допомогу, понесених у зв`язку із поданням апеляційної скарги і її розглядом Київським апеляційним судом.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
На підтвердження розміру понесених витрат на правову допомогу на стадії апеляційного розгляду представником позивача надано:
- копія договору про надання правничої (правової) допомоги від 12 листопада 2020р., укладеного ОСОБА_1 з адвокатом Ясинецьким О.А. про участь у судовому розгляді у Київському апеляційному суді за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 27 липня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню;
- копія попереднього розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи, в якому зазначені: консультації, на яку адвокатом витрачено 2 години часу та визначено вартість даної послуги у сумі 2 000грн; написання та подача відзиву на апеляційну скаргу відповідача з витрачанням 3 годин та вартістю 3 000грн;
- копія акту наданих послуг від 13 листопада 2020р. відповідно до договору про надання правничої (правової) допомоги від 12 листопада 2020р., згідно якого розмір гонорару за надання правової допомоги, який складається з надання консультації і написання та подачі відзиву на апеляційну скаргу, становить 5 000грн;
- копія квитанції до прибуткового касового ордера №37 від 13 листопада 2020р. про сплату ОСОБА_1 адвокату Ясинецькому О.А. 5 000грн на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги від 12 листопада 2020р.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Разом з цим, у відповіді на відзив на апеляційну скаргу відповідач обмежився лише посиланням на те, що зазначена представником позивача сума неспівмірна з категорією справи та аргументацією, викладеною у відзиві на апеляційну скаргу, однак доказів неспівмірності заявлених стороною витрат на правову допомогу або завищення їх розміру відповідачем не надано, тому правові підстави для зменшення розміру витрат на правову допомогу, понесених позивачем під час розгляду апеляційної скарги, відсутні.
Посилання відповідача на те, що докази на підтвердження заявлених витрат не завірені належним чином, є безпідставними, так як надані копії документів посвідчені адвокатом Ясинецьким О.А.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені ним витрати на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді апеляційної інстанції у сумі 5 000грн. 
Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

                                                            
 
постановив:
 
апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»  залишити без задоволення, рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 27 липня 2020 року в частині стягненні витрат на професійну правничу допомогу - без змін.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 36799749, яке знаходиться у м. Києві, вул. Кудрявський узвіз, 5-Б, на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , який проживає у АДРЕСА_1 ,  витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5 000грн, понесені під час розгляду справи в апеляційному суді.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач                                                      І.М. Рейнарт  

Судді                                                                         Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк