ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

03 листопада 2020 року 
справа №810/3213/16
адміністративне провадження №К/9901/25149/20

Верховний Суд у складі  Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Ханової  Р.Ф.,
суддів: Гончарової І.А.,  Олендера І.Я., 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Київській області , про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Київській області на постанову  Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року  у складі суддів Бужак Н. П., Костюк Л. О., Кобаль М. І.

УСТАНОВИВ:

Рух справи

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач у справі, заявник, скаржник) з позовом до Головного управління ДФС у Київській області (податковий орган, відповідач у справі), в якому просила суд скасувати податкове повідомлення-рішення від 29 червня 2016 року №78408-13, яким визначене податкове зобов`язання з транспортного податку в розмірі 25000,00 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року, ухваленим в порядку нового судового розгляду, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2019 року, адміністративний позов задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 29 червня 2016 року №78408-13, стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у розмірі 1102 грн (том 1, а. с. 211 - 218, том 2, а. с. 62 - 69).

14 вересня 2018 року від позивача до суду надійшла заява про стягнення судових витрат відповідно до змісту якої позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь 58200,00 грн. судових витрат, пов`язаних з наданням їй професійної правничої допомоги адвоката (том 1, а. с. 220).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2018 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року, відмовлено в ухваленні додаткового рішення (том 1, а. с. 239 - 240, 263 - 267). 

Постановою Верховного Суду від 4 серпня 2020 року касаційну скаргу позивача залишено без задоволення, ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року у справі №810/3213/16 залишено без змін (том 3, а. с. 24 - 31).

26 грудня 2018 року позивач подала до суду апеляційної інстанції заяву про стягнення з відповідача 39900,00 грн судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правової допомоги адвоката (том 1, а. с. 268).

Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 04 квітня 2019 року залишив без задоволення заяву позивача від 26 грудня 2018 року (том 1, а. с. 275 - 279).

В подальшому 23 травня 2019 року та 30 травня 2019 року від позивача до суду апеляційної інстанції надійшли заяви про стягнення судових витрат відповідно до змісту яких позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь 32000,00 грн та 9600,00 грн відносно судових витрат, пов`язаних з наданням їй професійної правової допомоги адвоката (том 2, а. с. 70, 85).

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 3 червня 2019 року у задоволенні заяви позивача від 23 травня 2019 року про стягнення судових витрат відмовлено, заяву від 30 травня 2019 року про стягнення судових витрат залишено без розгляду (том 2, а. с. 100 - 105).

Постановою Верховного Суду від 4 серпня 2020 року касаційну скаргу позивача залишено без задоволення, ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 3 червня 2019 року залишено без змін (том 3, а. с. 53 - 61).

16 жовтня 2019 року від позивача до Київського окружного адміністративного суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, яким вирішити питання про судові витрати в розмірі 20000,00 грн, які пов`язані з наданням професійної правничої допомоги (том 2, а. с. 108).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 5 липня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на правову допомогу (том 2, а. с. 112 - 115).

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції

Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 15 вересня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково, ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 05 липня 2020 року скасував та прийняти постанову, якою заяву позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнив частково, стягнув на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Київській області. У задоволенні решти вимог відмовив (том 2, а. с. 154 - 160).

Суд апеляційної інстанції, ухвалюючи постанову, за результатами оцінки наданих позивачем доказів, дійшов висновку, що суд першої інстанції не дослідив належним чином наявні у справі докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, не надав належну оцінку обставинам справи щодо понесених витрат. Суд апеляційної інстанції врахував, що предмет спору у даній справі не є складним, містить лише один епізод спірних правовідносин та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, а тому визнав, що обґрунтованим та пропорційним до предмета спору розміром витрат на правничу допомогу є сума 10 000,00 гривень. Такий розмір витрат, за висновком суду апеляційної інстанції, обумовлений об`єктивною тривалістю часу, яку мав витратити адвокат під час супроводу справи №810/3213/16 у суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій, якістю та об`ємом підготовлених матеріалів, а також складністю питань, які були предметом розгляду даної справи.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погодившись з додатковою постановою відповідач подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, наголошує на тому, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Процесуальна історія справи в суді касаційної інстанції

5 жовтня 2020 року Верховний Суд ухвалою відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача та витребував справу № 810/3213/16 з суду першої інстанції.

19 жовтня 2020 року справа № 810/3213/16 надійшла до Верховного Суду.

Позивач не скористалась правом надати відзив на касаційну скаргу відповідача.

Розгляд справи проведено у попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши постанову суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність судом норм процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

Обґрунтування заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та докази на підтвердження їх понесення.

Суд апеляційної інстанції встановив, що із заяви, в якій позивач просить стягнути судові витрати, убачається, що остання подана 04 вересня 2018 року, тобто після скасування рішень судів першої та апеляційної інстанції та перед ухваленням судом першої інстанції рішення від 05 вересня 2018 року, яке набрало законної сили.

Акт приймання-передачі послуг від 20 серпня 2018 року складений на виконання договору про надання правничої допомоги від 30 серпня 2016 року.

Оплата послуг здійснена відповідно до прибуткового касового ордеру 27 серпня 2018 року на підставі договору про надання правової допомоги від 30 серпня 2016 року та акту від 20 серпня 2018 року.

Із заяви про ухвалення додаткового рішення від 04 жовтня 2018 року убачається, що суд не вирішив питання про судові витрати в розмірі 20 000 грн, яке позивач порушила у поданих запереченнях від 29 серпня 2018 року на додаткові пояснення відповідача по справі.

Відповідно до акта приймання-передачі від 20 серпня 2018 року, сторони погодили, що адвокатом в період з 30 серпня 2016 року по 20 серпня 2018 року надано клієнту правові послуги у вигляді правозаступництва, відстоювання інтересів останнього в установах, судових установах, з питання, яке стосується оскарження ППР від 29 червня 2016 року, а саме:
- збір та опрацювання всіх матеріалів, які стали підставою для винесення рішення, інших матеріалів на захист позиції клієнта - 5 годин;
- надання загальних консультацій, роз`яснень та письмових висновків про положення законодавства - 5 годин;
- складання скарги від 31 серпня 2016 року на рішення, подання її на підпис клієнта та надсилання до Головного управління ДФС у Київській області - 3 години;
- розроблення, структуризація та складання процесуальних документів (позовної заяви від 07 жовтня 2016 року), подання позовної заяви на підпис клієнту, виготовлення її копій, направлення до суду - 9 годин;
- складання заперечення від 21 квітня 2017 року на апеляційну скаргу, подання на підпис клієнту, надіслання до суду - 6 годин;
- складання пояснення від 12 травня 2017 року, подання документа на підпис клієнту, надсилання до суду, - дії у формі окремої позасудової процесуальної процедури - 2 години;
- складання заперечення від 30 червня 2017 року на касаційну скаргу, подання документа клієнту на підпис та надіслання заперечень до ВАСУ, - дії у формі окремої позасудової процесуальної процедури - 8 годин;
- складання заперечення від 29 серпня 2018 року на додаткові пояснення відповідача, подання на підпис клієнта, надіслання заперечення до суду, - дії у формі окремої позасудової процесуальної процедури - 6 годин;
- надання загальних консультацій, роз`яснень та письмових висновків щодо судової практики з предмету спору та спірних правовідносин, що виникли у справі,- дії у формі окремої позасудової процесуальної процедури - 2 години.

Відповідно до акта грошові кошти у розмірі 20 000 грн сплачуються протягом 7 днів після підписання акту.

Відповідно до прибуткового касового ордеру №1-08-27/18 від 27 серпня 2018 року позивачкою сплачено адвокату Кириченко Р. Ю. 20 000 грн.

Джерела права

Кодекс адміністративного судочинства України від 6 липня 2005 року № 2747-IV 

Частини перша, третя статті 252. Додаткове судове рішення

Суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. 

Частини перша та третя статті 132

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
на професійну правничу допомогу;
сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;
пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;
пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Стаття 134. Витрати на професійну правничу допомогу

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частина перша статті 139. Розподіл судових витрат

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Положення частин першої та другої статті 134 КАС України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Закон України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року №5076-VI

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Статтею 30 Закону № 5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. 
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. 
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Позиція Верховного Суду

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Суд апеляційної інстанції визнав такими, що не відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи в розумінні частини третьої статті 132 КАС України, послуги, що зазначені в акті приймання-передачі наданих послуг від 20 серпня 2018 року, а саме збір та опрацювання документальних матеріалів, що стали підставою для винесення ППР, надання загальних консультацій, роз`яснень та письмових висновків, складання скарг, розроблення, структуризація та складання процесуальних документів, подання документів на підпис клієнту та виготовлення копій направлення матеріалів до суду в позовних матеріалів.

Суд апеляційної інстанції при вирішенні питання про стягнення судових витрат застосував критерії, з врахуванням яких визначається розмір витрат на оплату послуг адвоката, встановлені частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, суд визнав значно завищеними та необґрунтованими витрати адвоката в сумі 10 000 грн, виходячи з того, що дана справа розглядалась Окружним адміністративним судом м. Києва у порядку письмового провадження без участі сторін та є справою незначної складності, а характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання з обов`язковою явкою сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. Крім того, предмет спору у даній справі не є складним, містить лише один епізод спірних правовідносин та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних.

При цьому Шостий апеляційний адміністративний суд, зважаючи на тривалість часу, затраченого на вирішення спору в судовому порядку, супровід справи №810/3213/16 адвокатом у судах першої, апеляційної та касаційної інстанціях, якість та об`єм підготовлених матеріалів, дійшов висновку про те, що обґрунтованими та підтвердженими доказами є витрати на правничу допомогу в розмірі 10  000 грн.

Відтак, суд апеляційної інстанції надав оцінку всім документам, які подавались в підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу, в розрізі кожної наданої адвокатом послуги. 

Податковий орган в касаційній скарзі цитує норми Кодексу адміністративного судочинства України, які регламентують порядок відшкодування витрат на правову допомогу, а також положення статей 72, 73, 77, 90 цього кодексу, при цьому касаційна скарга не містить жодного доводу щодо помилковості висновків суду апеляційної інстанції при оцінці доказів понесених позивачем витрат на послуги адвоката.

Відповідач зазначає, що заявлена до відшкодування сума в розмірі 58200 грн є необґрунтовано завищеною. Суд вважає такі доводи безпідставними, аналогічними тим, що заявлялися в апеляційній скарзі, обґрунтовано відхиленими судом цієї інстанції, оскільки предметом заяви від 04 вересня 2018 року є стягнення суми судових витрат в розмірі 20  000 грн, в той час як сума судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги адвоката в розмірі 58200 грн була предметом судового розгляду заяви позивача від 14 вересня 2018 року, щодо якої вже є рішення суду, яке набрало законної сили.

Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для задоволення клопотання позивача про вирішення питання розподілу судових витрат з огляду на його обґрунтованість в сумі витрат 10 000 грн, які підтверджуються документально, виходячи з принципу співмірності витрат на оплату послуг адвоката обсягу фактично наданим послугам.

Доводи податкового органу наведені в касаційній скарзі не спростовують висновків суду апеляційної інстанцій в частині задоволення заяви про розподіл судових витрат на правничу допомогу. Відповідач в касаційній скарзі посилається на ті ж самі доводи, якими обґрунтована апеляційна скарга, та з врахуванням яких, суд надав оцінку доказам наявним в матеріалах справи.

VI.          Висновки

Суд, переглянувши постанову суду апеляційної інстанції в межах доводів касаційної скарги, перевіривши дотримання судом норм процесуального права, не вбачає підстав для задоволення вимог касаційної скарги податкового органу, внаслідок чого скарга залишається без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області залишити без задоволення.

Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року у справі 810/3213/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	Р.Ф. Ханова І.А. Гончарова   І.Я.Олендер