Номер провадження: 22-ц/813/7528/20 
Номер справи місцевого суду: 501/1216/19
Головуючий у першій інстанції 
Пушкарський Д. В.
Доповідач Вадовська Л. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       21.12.2020 року                                                                 м. Одеса 

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М., 
суддів - Ващенко Л.Г., Колеснікова Г.Я.,
за участю секретаря - Сороколет Ю.С.,
переглянувши справу №501/1216/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 16 червня 2020 року у складі судді Пушкарського Д.В., -
в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 23 квітня 2019 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 з 14 червня 2014 року, сім`я не склалась, проживають окремо, подружні стосунки не підтримують, дочка ОСОБА_3 , 2011 року народження, син ОСОБА_4 , 2014 року народження, проживають з нею. Позивач ОСОБА_1 просила розірвати шлюб з відповідачем ОСОБА_2 , зареєстрований 14 червня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області, актовий запис №233; стягнути судові витрати (а.с.2-4). 
Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 20 травня 2019 року відкрито провадження у справі (а.с.19).
Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 2 липня 2019 року надано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строк для примирення до 2 січня 2020 року, провадження у справі зупинено до 2 січня 2020 року (а.с.25).
Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 13 січня 2020 року провадження у справі поновлено (а.с.30).
Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, зазначивши, що позов подано та підписано від імені ОСОБА_1 представником, позовна заява не містить підпису ОСОБА_1 , яка б підтвердила намір розірвати шлюб. Викладені в позові обставини не відповідають дійсності, окрім лише того, що проживають окремо. Судові витрати не є співмірними, витрати на правову допомогу не мають підтвердження того, що така допомога надана саме у справі про розірвання шлюбу. Просив закрити провадження у справі (а.с.41).
27 травня 2020 року ОСОБА_1 подано до суду письмову заяву, в якій підтримано поданий представником позов про розірвання шлюбу, з квітня 2019 року відносини з відповідачем лише погіршилися, проживають в різних містах, наміри зберегти сім`ю виявились безрезультатними (а.с.44).
15 червня 2020 року ОСОБА_2 подано до суду письмову заяву про згоду на розірвання шлюбу (а.с.46). 
Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 16 червня 2020 року позов задоволено; розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , стягнуто з відповідача на користь позивача витрати на сплату судового збору в сумі 769,00 грн., витрати на правову допомогу в сумі 3000,00 грн. (а.с.48-49).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23 липня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення суду.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині судових витрат і ухвалити нове рішення про покладення витрат по сплаті судового збору в розмірі 769,00 грн. на сторони пропорційно до задоволених вимог та про залишення без розгляду витрат на правову допомогу в розмірі 3000,00 грн. З рішенням суду в частині розірванням шлюбу згоден (а.с.54-55). 
За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення в частині судових витрат з підстав порушення норм процесуального права полягає в тому, що за наявності передбачених статтею 185, 187 ЦПК України підстав для залишення позову без руху суд першої інстанції відкрив провадження у справі; у порушення положень частини 8 статті 141, пункту 8 частини 1 статті 257 ЦПК України суд не залишив позов без розгляду; для розподілу судових витрат у справі відсутні докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтується позов по стягненню витрат на правову допомогу в розмірі 3000,00 грн., у порушення частини 5 статті 177, підпунктів 1, 2 частини 2, частини 3 статті 137 ЦПК України представником позивача не було додано по позовної заяви доказів витрат на правову допомогу.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.
Позов про розірвання шлюбу подано ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_5 23 квітня 2019 року, в ході розгляду справи в суді ОСОБА_1 письмово підтвердила подання позову, підтримала вимоги про розірвання шлюбу.
ОСОБА_2 не заперечував проти розірвання шлюбу, про що зазначив письмово в поданій суду заяві.
Рішенням суду вимоги про розірвання шлюбу задоволено, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, рішення суду в частині розірвання шлюбу не оскаржено, тому в силу визначених статтею 367 ЦПК України меж розгляду справи судом апеляційної інстанції при даному апеляційному перегляді справи в цій частині не перевіряється.
Не оскарження рішення суду першої інстанції в частині вимог про розірвання шлюбу має наслідком безпідставність доводів скарги в частині залишення позову без руху, а потому без розгляду. 
Розподіл судових витрат врегульовано статтею 141 ЦПК України, відповідно до положень частини 1 даної норми процесуального права судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
За подання позовної заяви ОСОБА_1 сплачено судовий збір в сумі 769,00 грн., що підтверджено квитанцію банку (а.с.1).
Позовними вимогами є вимоги про розірвання шлюбу; вимоги про розірвання шлюбу є вимогами немайнового характеру; рішенням суду шлюб розірвано. Отже, позов задоволено повністю, що має наслідком відсутність процесуальних підстав для покладення судового збору на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, як то просить ОСОБА_2 .
Рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат позивача на сплату судового збору за подання позову є правильним.
Участь у справі представника врегульовано статтею 58 ЦПК України, відповідно до положень частини 1 даної норми процесуального права сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Представником у суді може бути адвокат (ч.1 ст.60 ЦПК України). 
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (ч.4 ст.62 ЦПК України).
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). 
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами (ч.1, ч.2 ст.137 ЦПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.137 ЦПК України).
Правову допомогу ОСОБА_1 у справі про розірвання шлюбу надавала адвокат Дубінчук Ж.М., що підтверджено Угодою №511 від 18 квітня 2019 року про надання правової допомоги, ордером серія ОД №375031 від 22 квітня 2019 року адвоката Дубінчук Ж.М.; наявними в справі та складеними представником ОСОБА_5 від імені та в інтересах ОСОБА_1 позовною заявою, клопотанням (заявою) на надання строку для примирення подружжя, клопотанням про поновлення провадження у справі, заявами щодо руху справи тощо. Витрати на правову допомогу підтверджені квитанцією від 18 квітня 2019 року на суму 2200,00 грн. та квитанцією від 22 квітня 2019 року на суму 800,00 грн. (а.с.9, 10, 11, 12). 
Докази витрат на загальну суду 3000,00 грн. на професійну правничу допомогу було додано до позовної заяви, що відповідає положенням статті 134 ЦПК України. Витрати пов`язані зі справою, розмір витрат на оплату послуг адвоката узгоджується з положеннями частини 4 статті 137 ЦПК України, ОСОБА_2 клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, не подавав до суду першої інстанції, неспівмірність витрат не оспорював та, відповідно, на виконання положень частини 6 статті 137 ЦПК України не доводив.
Рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат правничу допомогу є правильним.
Відповідно до положень частин 4,5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.
       Учасники справи в судове засідання 17 грудня 2020 року не з`явились, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи; заяв про відкладення розгляду справи не подали, відтак, датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи у сенсі положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд –
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення. 
Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 16 червня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу – в частині розподілу судових витрат між сторонами залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
       Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
       Повний текст постанови складено 21 грудня 2020 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко 

Г.Я.Колесніков