ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/23155/20          Суддя (судді) суду 1-ї інст.: 
          Патратій О.В.

ПОСТАНОВА
Іменем України

01 грудня 2020 року          м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді          Сорочка Є.О.,
суддів           Єгорової Н.М., 
          Коротких А.Ю.,
за участю секретаря с/з           Грисюк Г.Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області   про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: 
- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Донецькій області у відмові виплати надбавки за стаж служби в поліції у розмірі 45% від посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та встановленої премії на посадах слідчого відділення Марийського відділення поліції Волноваського відділу поліції, з 01.09.2018 по 23.09.2018, та тимчасово виконуваного обов`язки начальника відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Центрального відділу поліції, з 24.09.2018 по 05.11.2018;
- унести зміни до пункту 10 Наказу Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 28.08.2018 № 366 о/с добавивши його за наступним змістом: «виплатити полковнику поліції ОСОБА_1 (0125905) надбавку за стаж служби в поліції в розмірі 45% від посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та встановленої премії на посадах слідчого відділення Маріїнського відділення поліції Волноваського відділу поліції, з посадовим окладом 2 400 грн, з 01.09.2018 по 23.09.2018, та тимчасово виконуваного обов`язки начальника відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Центрального відділу поліції, з посадовим окладом 2700 грн, з 24.09.2018 по 05.11.2018», та виплатити заборгованість по грошовому забезпеченні;
- визнати протиправними та скасувати накази Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 25.09.2018 № 2493 в частині встановлення у вересні 2018 року слідчому ОСОБА_1. премій в розмірі 77,12%; від 25.10.2018 № 2762 в частині встановлення у жовтні 2018 року слідчому ОСОБА_1. премії в розмір 69,14% та від 23.11.2018 № 3017 в частині встановлення з 01.11.2018 по 30.11.2018 слідчому ОСОБА_1. премії в розмір 50,3%;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області видати наказ про встановлення ОСОБА_1 на посаді слідчого відділення Маріїнського відділення поліції Волноваського відділу, з 01.09.2018 по 23.09.2018, та 06.11.2018, премії у розмірі 127%, на посаді тимчасово виконуваного обов`язки начальника відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Центрального відділу поліції з 24.09.2018 по 30.09.2018, 01.10.2018 по 31.10.2018, з 01.11.2018 по 05.11.2018 премії в розмірі 127 %, та виплатити заборгованість по грошовому забезпеченні.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 жовтня 2020 року позов повернуто у зв`язку із порушенням правил об`єднання позовних вимог.
Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення, а справу направити до суду першої інстанції, оскільки вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що підстави для повернення позовної заяви були відсутні.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
За змістом частини першої статті 160 КАС вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування позивач викладає у позовній заяві.
Згідно частини першої статті 21, частини першої, пункту 3 частини другої статті 172 КАС позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.
В одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.
Суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами різних позивачів до одного й того самого відповідача.
Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що норми КАС передбачають можливість подання позовної заяви та її розгляду в одному провадженні лише у тому випадку, якщо заявлені вимоги пов`язані між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 КАС суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.
Згідно пункту 6 частини четвертої статті 169 КАС позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).
Частинами шостою-сьомою статті 172 КАС передбачено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства.
Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.
Про об`єднання справ в одне провадження або роз`єднання позовних вимог, про відмову в об`єднанні справ в одне провадження, роз`єднанні позовних вимог суд постановляє ухвалу.
Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції вказував на те, що позивачем заявлено фактично дві групи позовних вимог, кожна з яких обґрунтовується різними фактичними та юридичними підставами, а тому повинна досліджуватись судом окремо в розрізі наявності підстав та дотримання процедур їх прийняття.
У зв`язку із цим, судом першої інстанції зроблено висновок про те, що позивачем фактично заявлено декілька окремих позовів, що не пов`язані між собою підставами виникнення та поданими доказами, що в свою чергу значною мірою ускладнить їх розгляд в одному провадженні.
Наведені висновки суду фактично зводяться до підстав для роз`єднання позовних вимог в окремі провадження відповідно до частини шостої статті 172 КАС. У свою чергу, наявність підстав для застосування положень статті 172 КАС унеможливлює повернення позовної заяви за пунктом 6 частини четвертої статті 169 КАС, оскільки наведена норма містить відповідне виключення.
Колегією суддів враховується, що суд першої інстанції приймаючи оскаржувану ухвалу не встановив об`єднання позивачем позовних вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства або щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.
Таким чином, неправильним є висновок суду про повернення позовної заяви відповідно до пункту 6 частини четвертої статті 169 КАС, оскільки наведені в оскаржуваному рішенні мотиви, свідчать про можливість застосування положень частини шостої статті 172 КАС, частиною шостою якої передбачено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства.
Отже, не вирішуючи питання наявності правових підстав для відкриття провадження у справі, суд апеляційної інстанції наголошує, що підстави для повернення позову у зв`язку із порушенням правил об`єднання позовних вимог у даному випадку були відсутні, оскільки суд мав можливість застосувати положення частини шостої статті 172 КАС та роз`єднати позовні вимоги, виділивши їх в самостійні провадження.
Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про повернення позову.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. 
За змістом частини першої статті 320 КАС підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, порушено норми процесуального права які призвели до неправильного вирішення питання, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 34, 243, 311, 312, 320, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 жовтня 2020 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної  скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя          Є.О. Сорочко

Суддя          Н.М. Єгорова

Суддя          А.Ю. Коротких