ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
   
 П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
"02" грудня 2020 р.           справа №200/1060/20-а 
приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15 

Перший апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Казначеєва Е.Г., Міронової Г.М., розглянув в порядку письмового заяву Бойка Юрія Михайловича, який діє в інтересах Приватного акціонерного товариства «ДОНРИБКОМБІНАТ» про ухвалення додаткового рішення  у справі  № 200/1060/20-а за позовом Приватного акціонерного товариства «ДОНРИБКОМБІНАТ» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,-
ВСТАНОВИВ:

В провадженні Першого апеляційного адміністративного суду перебувала адміністративна справа № 200/1060/20-а за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Донецькій області  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 2 березня 2020 року за позовом  Приватного акціонерного товариства «Донрибкомбінат» (далі-позивач, ПАТ «Донрибкомбінат»)  до  Головного управління ДПС у Донецькій області (далі-відповідач)  про визнання протиправною та скасування податкової вимоги.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 2 березня 2020 року за позовом Приватного акціонерного товариства «ДОНРИБКОМБІНАТ» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги – залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції – залишено без змін. (а.с. 183).
На адресу Першого апеляційного адміністративного суду 6 жовтня 2020 року надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового судового  рішення у даній справі, яка сформована в системі «Електронний суд 5 жовтня 2020 року з клопотанням вирішити питання про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 23615,00 грн. за надання усних консультацій з вивченням документів та послуг зі складання відзиву на апеляційну скаргу відповідача, представництво у суді апеляційної інстанції (а.с. 188-190).
Від відповідача надійшла заява про відмову у задоволенні заяви представника позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу, яка обґрунтована тим, що дана справа є типовою та незначної складності. Документи, які подані для визначення розміру судових витрат не містять документального підтвердження витрат адвоката (а.с.208-211). 
Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.  
Відповідно до приписів  статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України  справа розглядається в порядку письмового провадження.
Суд, заслухав суддю – доповідача, перевірив матеріали справи, обговорив доводи заяви, вважає що вказана заява підлягає частковому задоволенню виходячи з  наступного.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України  суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
За приписами ч. 2 ст. 252 КАС України заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 3 ст. 252 КАС України).
Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу (ч. 4 ст. 252 КАС України).
Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені (ч. 5 ст. 252 КАС України).
24 вересня 2020 року представником позивача поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив, надати можливість позивачу довести розмір фактично понесених позивачем судових витрат у зв`язку з розглядом справи та залучити до матеріалів справи докази таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. (а.с. 173-175).
Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, на підтвердження здійснення правової допомоги суду має бути надано докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження здійсненної правової допомоги необхідно долучати розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися в акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 1 жовтня 2018 року у справі № 569/17904/17.
Представник позивача просив стягнути з відповідача на користь Приватного акціонерного товариства «ДОНРИБКОМБІНАТ» судові витрати на професійну правничу допомогу, які підприємство сплатило адвокату в сумі 23615,00 грн.
В якості доказів надання та оплати адвокатських послуг позивачем наданий:
-  договір про надання правничої допомоги від 02.06.2020 року б/н; 
- додаткова угода № 3-Н до договору про надання правничої допомоги від 02.06.2020 року б/н (складання відзиву на апеляційну скаргу та надання усних консультацій з вивченням документів);
- додаток до договору від 02.06.2020 року б/н в якому вказаний орієнтовний час надання послуг в годинах та визначені коефіцієнти від строку виконання та розміру ціни позову.
Згідно ст. 30  Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. 
Суд не може втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Водночас, для включення всього розміру гонору до суму, що підлягає стягненню на користь позивача за рахунок відповідача у разі задоволення позову, судом має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Закону № 5076-VI. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.
У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд з прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).
У пункті 269 рішення суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).
Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У той же час, аналізуючи здійснені адвокатом послуги за критеріями, визначеними у ч. 5 ст. 134 КАС України та на предмет неминучості - критерію, що застосовується Європейським судом з прав людини, суд зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, адвокат ОСОБА_1 долучився до розгляду справи на стадії її апеляційного перегляду. Робота адвоката у представництві інтересів ПАТ «Донрибкомбінат» у суді апеляційної інстанції обмежилась написанням відзиву на апеляційну скаргу. Справу розглянуто без участі сторін, в порядку письмового провадження, оскільки дана справа відноситься до категорії незначної складності. Документальним підтвердженням обсягу наданих послуг позивачеві, є відзив на апеляційну скаргу.
Нормами КАС України передбачено співмірність гонорару адвоката, тобто заявлена адвокатом ціна своїх послуг повинна відповідати складності спору та об`єму робіт, часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт.
Як вже зазначалось витрати на правову допомогу повинні бути співмірними. Гонорар адвоката має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час та уміння. Витрати мають бути обґрунтованими, документи, що підтверджують витрати, мають бути складені належним чином.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідачем доведена не обґрунтованість витрат на правову допомогу у сумі 23615,00 грн як співмірну необхідність сплати такої суми, а відтак співмірною сумою судових витрат враховуючи наданий адвокатом об`єм послуг у даній справі є сума в розмірі 2075,98 грн, яка складає 1 відсоток від загальної суми позову (207598,97грн). 
За приписами ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до ч. 5 ст. 143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу. 
Керуючись  ст. ст. 132, 134, 135, 139, 143, 241, 248, 252, 311, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ : 

Заяву Бойка Юрія Михайловича, який діє в інтересах Приватного акціонерного товариства «ДОНРИБКОМБІНАТ» про ухвалення додаткового рішення  у справі  № 200/1060/20-а – задовольнити частково.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань  Головного управління ДПС у Донецькій області (ЄДРПОУ 43142826) на користь Приватного акціонерного товариства «ДОНРИБКОМБІНАТ» (ЄДРПОУ 00476625) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2075 (дві тисячі сімдесят п`ять) гривень 98 копійок.
Повний текст додаткової постанови складений та підписаний 2 грудня 2020 року.
Додаткова постанова суду набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів.

Суддя-доповідач:                                                                      І.В. Геращенко

Судді                                                                                          Е.Г. Казначеєв

Г.М. Міронова