Провадження № 33/4820/534/20 
Справа № 688/1299/20 Головуючий в 1-й інстанції Березюк Н.П. 
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Матущак М.С. 

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2020 року м.Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Матущак М.С., за участю секретарів судового засідання: Цугель А.О., Бачук К.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Янцеловського М.Ф., розглянувши у режимі відеоконференції з Шепетівським міськрайоним судом Хмельницької області справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 – адвоката Янцеловського М.Ф. на постанову судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 липня 2020 року,
в с т а н о в и в :
Цією постановою 
ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, фахівця з питань захисту населення та пожежної безпеки Шепетівської ЦРЛ, особи з інвалідністю ІІ-ї групи,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору.
За постановою судді, 02 травня 2020 року о 15 год 39 хв на вулиці Героїв Небесної Сотні, 31-а, в м. Шепетівці Хмельницької області ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ-21124», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нестійка хода. Від проходження в установленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1  адвокат               Янцеловський М.Ф. просив скасувати постанову Шепетівського міськрайонного суду від 29 липня 2020 року та винести нову постанову, якою провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, а також через скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.
Наголошував, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду в закладі охорони здоров`я, однак направлення на його проходження йому надано не було.
Огляд водія на стан сп`яніння на місці зупинки починається з моменту залучення двох свідків, оскільки всі дії, визначені законодавством та направлення на встановлення чи спростування стану сп`яніння поліцейським за вимогами ч.2 ст.266 КУпАП мають відбуватися виключно в присутності свідків, недотримання чого в силу ч.5 ст.266 КУпАП призводить до недійсності такого огляду.
Крім цього, посилався на те, що порушення порядку фіксування обставин правопорушення тягне за собою закриття провадження по справі.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Янцеловського М.Ф. на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів, приходжу до висновку про таке.
Відповідно до ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
Відповідно до вимог ст.ст.251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.
За таких обставин, постанова судді місцевого суду є обґрунтованою і такою, що відповідає вимогам закону.
Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Так, у судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що за зазначених обставин не перебував у стані алкогольного сп`яніння, а відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння через відсутність необхідності такого огляду.
Проте доводи ОСОБА_1 та його захисника Янцеловського М.Ф. спростовані дослідженими у суді доказами.
Обставини вчиненого ОСОБА_1 порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України підтверджуються відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 за №239879 від 02 травня 2020 року, складеного за участю свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; відеозаписом події, показаннями свідка ОСОБА_2 у суді першої інстанції.
Письмові пояснення свідка ОСОБА_3 апеляційним судом не беруться до уваги, бо вказаний свідок не був безпосередньо допитаний у судовому засіданні суду першої інстанції.
Водночас в апеляційному суді свідок ОСОБА_3 підтвердив обставини відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі.
При перегляді справи про адміністративне правопорушення у суді апеляційної інстанції не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, згідно якої огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Згідно з ч.ч.2, 3 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
За таких обставин уважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку доведена зібраними у справі доказами.
Доводи апелянта щодо необхідності закриття провадження у даній справі є необґрунтованим.
Закон України від 22 листопада 2018 №2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» не має зворотної сили, тобто не поширюється на адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130 КУпАП України, які були вчинені до 01 липня 2020 року. 
Так, особи, які вчинили такі правопорушення до 01 липня 2020 року, відповідно до ч.1 ст.8 КУпАП України повинні нести відповідальність за законом, який діяв на час вчинення адміністративного правопорушення, тобто за ч.1 ст.130 КУпАП України у відповідній редакції цього Закону, яка діяла до 01 липня 2020 року.
Таким чином, зміни у законодавстві в частині відповідальності за діяння, що підпадало під ознаки ч.1 ст.130 КУпАП, не поширюються на осіб, які вчинили це діяння до 01 липня 2020 року.
Доводи захисту у частині недопустимості доказів також не заслуговують на увагу.
Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, немає.
При накладенні адміністративного стягнення відповідно до вимог ст.33 КУпАП ураховано характер правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Згідно п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи у всіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю ІІ-ї групи.
Водночас підстави для скасування постанови місцевого суду та закриття провадження, на що зроблено посилання в апеляційній скарзі, відсутні.
Керуючись ст.294 КУпАП,
п о с т а н о в и в :
Постанову судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 липня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1  за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1  адвоката Янцеловського М.Ф. – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя Хмельницького
апеляційного суду                                                          М.С. Матущак