П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

01 грудня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/4679/20	
Головуючий в 1 інстанції: Стефанов  С.О.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року по справі № 420/4679/20 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання незаконними та скасування податкових-повідомлень-рішень від 26.02.2020 № 0007003304, № 0007013304, № 0007023304, № 0007033304, № 0007083304, № 0006993304, –

             ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року ФОП ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним адміністративним позовом.
Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 18 серпня 2020 року позов задовольнив частково.  
Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № 0007003304 від 26.02.2020 про донарахування податку на доходи фізичних осіб на суму 43 996,39 грн., яким збільшено зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 35 197,11 грн. та застосовано штрафні санкції у сумі 8 799,28 грн.  
Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №0007033304 від 26.02.2020 про донарахування військового збору на суму 3 660,36 грн, яким збільшено зобов`язання з військового збору в сумі 2 933,09 грн та застосовано штрафні санкції у сумі 733,27 грн.
Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № 0007083304 від 26.02.2020 про застосування штрафної санкції у сумі 372 352,06 грн за порушення пункту12 статті3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року № 265/95-ВР.
Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № 0006993304 від 26.02.2020 про застосування штрафної санкції у сумі 510 грн., на підставі пункту44.3 статті44 Податкового Кодексу України внаслідок незабезпечення зберігання первинних облікових документів.
Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 суму сплаченого судового збору в розмірі 4 205,24 грн. (чотири тисячі двісті п`ять гривень двадцять чотири копійки).
У задоволенні решти позовних вимог відмовив.
26.08.2020 від представника позивача надійшла до суду заява про ухвалення додаткового судового рішення, в якій представник позивача просить суд ухвалити додаткове рішення у справі та вирішити питання про  стягнення з відповідача  судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 17 000,00 грн.
Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 07 вересня 2020 року заяву представника ФОП ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - задовольнив.  

Прийняв по справі № 420/4679/20 додаткове рішення, яким стягнув з Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ 43142370) на користь ФОП ОСОБА_1  (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правову допомогу у розмірі 17 000 грн (сімнадцять тисяч гривень).
Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, Головне управління ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначає, що додаткове рішення суду є незаконним та просить його скасувати.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг Позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), ціною позову, а також із чеків які надані адвокатом не можливо встановити належність даних платежів саме на підтвердження факту отримання коштів за надання правової допомоги в рамках даної адміністративної справи.
На думку апелянта, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом ОСОБА_3 у справі № 420/4679/20, виходячи із предмету спору по справі, враховуючи складність справи, час, витрачений на виконання відповідних робіт та обсяг наданих послуг адвокатом, заявлена сума не відповідає фактично проведеним послугам, з огляду на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц, а також від 27.06.2018 у справі №826/1216/16, та в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17.09.2019 у справі №810/3806/18, від 31.03.2020 у справі № 726/549/19.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
За змістом статті 252 КАС України визначено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Таким чином, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.
В даному випадку підставою для ухвалення додаткового рішення по цій справі стало вирішення питання щодо відшкодування витрат на правову (правничу) допомогу в сумі 17 000 грн., понесених Позивачем за час розгляду справи по суті, у порядку статті  139 КАС України.
Положеннями частини  1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав Відповідачем у справі, або якщо Відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частинами 1 та 2 статті 16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України).
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.ч. 1 та 2 ст. 134 КАС України).
Частиною 3 статті 134 КАС України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).
Частиною 5 статті 134 КАС України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 6 та 7 ст. 134 КАС України).
За змістом частин 7, 9 статті 139 КАС України зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Положеннями статті 30 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року                  № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Отже, з викладеного вбачається, що до правової допомоги належать також консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.
Аналіз вищенаведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що зазначено у рішенні від 23.01.2014 року у справі “East/West Alliance Limited” проти України”, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі “Lavents v. Latvia” зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.
Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди мають досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Зазначена позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.09.2019 по справі № 810/2760/17.
Вирішуючи питання про відшкодування витрат, пов`язаних із професійною правничою допомогою, колегія суддів виходить з наступного.
На підтвердження надання адвокатом Жур`ян Р.М. професійної правничої допомоги Позивачці – ФОП ОСОБА_1 в матеріалах справи міститься відповідний Договір про надання правової (правничої)допомоги  від 29.04.2020 (надалі - Договір) (а.с.141-143, т.3).
Згідно п.1.1. Договору, адвокат зобов`язується надати правову (правничу) допомогу, в тому числі за окремими дорученнями клієнта.
Пунктом 1.2. Договору передбачено, що адвокат приймає на себе обов`язки представляти права і законні інтереси клієнта в судах всіх рівнів, установах, організаціях та здійснювати професійну діяльність адвоката згідно з умовами цього Договору з усіма правами представника, які передбачені діючим законодавством, у зв`язку із оскарженням дій, бездіяльності, рішень суб`єкта владних повноважень в тому числі представництва інтересів клієнта в адміністративних судах всіх рівнів.
Відповідно до п.4.1. Договору на визначення розміру гонорару адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, і необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень клієнта. Обсяг правової допомоги враховується при визначені обґрунтованого розміру гонорару.
Гонорар адвоката вираховується від кількості витрачених годин на підготовку та забезпечення розгляду справи, участь в судових засіданнях та підготовлення процесуальних документів, згідно актів приймання - передачі виконаних робіт (в тому числі проміжних Актів) із розрахунку 500 (п`ятсот) грн. за кожну витрачену годину та сплачується протягом трьох календарних днів після складення Акту приймання-передачі (п.4.2. Договору).
Згідно п.4.3. Договору за прийняття доручення, згідно цього Договору до виконання адвокату виплачується аванс, у розмирі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. до 08 травня 2020 року.
Згідно доданого до матеріалів справи акту приймання-передачі виконаних робіт (а.с.144, т.3) згідно Договору про надання правової (правничої) допомоги від 29 квітня 2020 року, за період з 29.04.2020 по 19.08.2020 адвокат надав, а клієнт прийняв наступну правову (правничу) допомогу:
- ознайомлення з первинним документами, вивчення нормативних документів (4 години) - 2  000 грн.;
- консультування по суті матеріалів (1 година) - 500 грн.;
- складення позовної заяви та додатків до неї і направлення до суду (5 годин) - 2  500 грн.;
- вивчення відзиву та підготовка заперечень на відзив (2 години) - 1  000 грн.;
- підготовка, прибуття (200 км.) та участь в засіданні суду (4 години) - 2  000 грн.;
- складення письмових пояснень та додатків (2 години) - 1  000 грн.;
- підготовка, прибуття (200 км.) та участь в засіданні суду (4 години) - 2  000 грн.;
- підготовка, прибуття (200 км.) та участь в засіданні суду (4 години) - 2  000 грн.;
- складення письмових пояснень та додатків та розрахунків (4 години) - 2  000 грн.;
- підготовка, прибуття (200 км.) та участь в засіданні суду (4 години) - 2  000 грн.
Всього 34 години - 17  000 грн.
На підтвердження фактично понесених ФОП ОСОБА_1 витрат, адвокатом ОСОБА_3 було надано квитанцію №0.0.1719171713.1 від 27 травня 2020 року на суму 2 500 грн., призначення платежу: «оплата згідно договору про надання правової допомоги від 29.04.2020 року» та копії фіскальних чеків: від 24.06.2020 № 0771 на суму 2  500 грн; від 03.07.2020 № 0773 на суму 2  500 грн; від 09.07.2020 № 0774 на суму 2  500 грн; від 10.07.2020 № 0777 на суму 3  000 грн; від 19.08.2020 № 0778 на суму 4  000 грн (а.с.145, т.3)
Досліджуючи вищезазначені документи, колегією суддів встановлено, що дані докази не можуть бути прийняті судом в якості належних та допустимих доказів, оскільки зазначені чеки містять П.І.Б. платника написані власноруч, так само як  і написано власноруч номер справи, без зазначення номеру договору та опису за який саме вид послуг було здійснено оплату, лише зазначено "послуги адвоката", в зв`язку з чим не уявляється можливим встановити належність даних платежів саме на підтвердження факту отримання коштів від позивача за надання правової допомоги в рамках даної адміністративної справи.
При цьому, колегією суддів враховано обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, зокрема, враховано, що справа № 420/4679/20 сформована з наданих представником Позивача разом із позовною заявою письмових доказів необхідних для повного та всебічного розгляду справи.
Таким чином, на думку колегії суддів, заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг Позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг) та ціною. 
При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що Верховний Суд в постанові від 21.08.2020 по справі № 520/2915/19 зауважує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.
З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивачки про стягнення витрат на професійну правничу допомогу шляхом компенсації позивачці витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням принципів обґрунтованості, співмірності та пропорційності у розмірі 10 000 грн.
Згідно положень статті  317 КАС України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
За таких обставин, оскільки суд першої інстанції дійшов вірних висновків щодо наявності правових підстав для задоволення заяви представника Позивачки про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, проте судом першої інстанції не було враховано, що надані чеки на підтвердження оплати послуг адвоката не є належними та допустимими доказами, колегія суддів вважає, що судове рішення, відповідно до вимог ст. 317 КАС України, підлягає зміні в частині суми, яка підлягає стягненню з Головного управління ДПС в Одеській області,  а в іншій частині додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року підлягає залишенню без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду 07 вересня 2020 року – задовольнити частково.
Додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року по справі № 420/4679/20 – змінити в частині визначення суми, яка підлягає стягненню з Головного управління ДПС в Одеській області на користь ФОП ОСОБА_1 в якості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Викласти абзац другий резолютивної частини додаткового рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року в наступній редакції:
“ Прийняти по справі № 420/4679/20 додаткове рішення, яким стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ 43142370) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. 00 коп. (десять тисяч гривень)”
В іншій частині додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року – залишити без змін.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.          

Головуючий суддя 	 	Шляхтицький О.І.	
Судді	    	Семенюк Г.В.    Домусчі С.Д.