ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

27 жовтня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/5203/20	
                                                                                Суддя І інстанції – Конишева О.В.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чепурнова Д.В. (доповідач),
                               суддів:  Чередниченка В.Є., Сафронової С.В.,     
за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу  Дніпровської митниці  Держмитслужби
на додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року у справі  за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Омега»  до Дніпровської митниці  Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішень, -      

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Омега» звернулося до суду з вищевказаним позовом в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Дніпропетровської митниці ДФС:
- № UA110150/2019/200226/1 від 20.11.2019 року; № UA110150/2019/200231/1 від 26.11.2019 року; № UA110150/2019/200236/1 від 27.11.2019 року; № UA110150/2019/200239/1 від 02.12.2019 року; № UA110150/2019/200242/1 від 03.12.2019 року; № UA110150/2019/200244/1 від 04.12.2019 року; № UA110130/2019/200257/1 від 11.12.2019 року; № UA110130/2019/200256/1 від 11.12.2019 року; № UA110130/2019/200263/1 від 19.12.2019 року; № UA110130/2019/200267/1 від 24.12.2019 року; № UA110130/2019/200274/1 від 26.12.2019 року; № UA110130/2019/200275/1 від 28.12.2019 року.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 року позов задоволено. 
Додатковим рішенням від 10 серпня 2019 року  стягнуто з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені витрати на професійну  правничу допомогу у розмірі 39000 грн.
Не погодившись з додатковим  рішенням суду першої інстанції Дніпровська митниця  Держмитслужби подала апеляційну скаргу в якій просить додаткове рішення суду скасувати та прийняти нове яким відмови у стягненні на користь позивача витрат на професійну  правничу допомогу.  В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що  судом не взято до  уваги  що відсутність у позивача документів та інформації з переліком виконаних робіт унеможливлює здійснення оцінки  співмірності  розміру витрат на оплату послуг адвоката у відповідності до ч. 5 ст. 134 КАС України. Надання платіжного доручення про сплату послуг адвоката не є доказом, який свідчить про співмірність оплати цих послуг зі складністю справи.  
В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції представник митниці не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином. 
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування  судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку,  що апеляційна скарга підлягає  частковому задоволенню з наступних підстав.  
Задовольняючи заяву про стягнення витрат на професійну правову допомогу суд першої інстанції виходив з того, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу пов`язані саме з розглядом справи № 160/5203/20 у суді та є співмірними по відношенню до складності справи, а розмір заявлених витрат є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору.
Колегія суддів частково не погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини другої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
За змістом частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. 
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
У ситуації, що розглядається, Адвокатське об`єднання «АЛМ» виконувало послуги з професійної правничої допомоги позивачу у розгляді цієї справи на підставі договору від 30 березня 2019 року про надання правничої допомоги та додаткової угоди від 30 березня 2019 року.
Заявлені вимоги позивача щодо повернення йому витрат на професійну правничу допомогу в сумі 39 000 грн. ґрунтуються на тому, що згідно з договірними умовами гонорар адвоката обчислюється виходячи з додаткових угод. 
При цьому відповідно до додаткової угоди  № 1 від 30 березня 2020 року  гонорар є фіксованим і включає в себе повне юридичне супроводження процесу оскарження в судовому порядку рішень про коригування митної вартості  товарів: № UA110150/2019/200236/1 від 27.11.2019 року; № UA110150/2019/200239/1 від 02.12.2019 року; № UA110150/2019/200242/1 від 03.12.2019 року; № UA110150/2019/200244/1 від 04.12.2019 року; № UA110130/2019/200257/1 від 11.12.2019 року; № UA110130/2019/200256/1 від 11.12.2019 року; № UA110130/2019/200263/1 від 19.12.2019 року; № UA110130/2019/200267/1 від 24.12.2019 року; № UA110130/2019/200274/1 від 26.12.2019 року; № UA110130/2019/200275/1 від 28.12.2019 року в суді  першої інстанції і складає  39 000 грн.
На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу позивача за Договором,  надано копії наступних документів:
-Договір про надання правничої допомоги від 30.03.2019 №4;
-Додаткової угоди від 30.03.2019 №1;
- платіжне доручення № 302632542 від 01.06.2020 року на загальну суму 39000,00 грн. 
- акт прийому-передачі виконаних робіт від 27.07.2020 р. до Договору про надання правничої допомоги від 30.03.2019 №4
При цьому колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що відповідних документів та інформації з переліком виконаних робіт позивачем не надано, що фактично унеможливлює здійснення оцінки  співмірності  розміру витрат на оплату послуг адвоката у відповідності до ч. 5 ст. 134 КАС України.
При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу суд апеляційної інстанції надає оцінку співмірності заявленої позовної вимоги із критеріями, встановленими частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України.
Проаналізувавши зроблений позивачем розрахунок та надані заперечення на нього, а також враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку щодо часткового задоволення витрат на правову допомогу. Враховуючи вищезазначене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що обґрунтованим, об`єктивним і таким, що підпадає під критерій розумності, є визначення вартості послуг адвоката при наданні професійної правничої допомоги у даній справі є 15 000 грн.
З урахуванням усіх вищезазначених обставин, суд апеляційної інстанції вважає за доцільним стягнути з бюджетних асигнувань Дніпровської митниці  Держмитслужби  на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у цій справі в сумі 15  000 грн.
Враховуючи викладене апеляційна скарга задоволенню не підлягає,  а додаткове рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу яка підлягає стягненню на користь позивача. 
Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 317, 321, 322 КАС України, суд, -  

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської митниці  Держмитслужби  – задовольнити частково.
Додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року скасувати та прийняти нову постанову.
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Омега» - задовольнити частково.
Стягнути з Головного управління Дніпровської митниці  Держмитслужби  за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Омега»  сплачені витрати на правничу допомогу  у розмірі  15 000 грн. (п`ятнадцять тисяч  грн.).
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів  з дня складення в повному обсязі.          
В повному обсязі постанова складена 28 жовтня 2020 року. 

   
Головуючий - суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова