ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2020 р.	Справа № 546/222/17	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  Перцової Т.С. ,
за участю: секретаря судового засідання - Губарєвої В. А. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.12.2019 (суддя Бойко С.С.; м. Полтава) по справі № 546/222/17
за позовом   ОСОБА_1     
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Товариство з обмеженою відповідальністю "Колос"   
про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі за текстом-позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Решетилівського районного суду Полтавської області з позовною заявою до Решетилівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (далі за текстом-відповідач), третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Колос" про визнання протиправною відмови від 15 лютого 2017 року за №24/б-02 у призначенні пільгової пенсії, зобов`язання призначити та нарахувати пільгову пенсію відповідно до п. "в" ст 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 14 вересня 2016 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки працював на різних підприємствах протягом повного сезону у виробництві сільськогосподарської продукції, його трудовий стаж є достатнім для призначення пенсії за віком, що підтверджується записами у трудовій книжці. Рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії вважає протиправним, оскільки грубо порушує його право, передбачене ст. 46 Конституції України на соціальний захист у старості, та суперечить вимогам ст. 19 Конституції України, яка передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені    Конституцією України    та законами України.
Постановою Решетилівського районного суду Полтавської області від 07.11.2017, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.01.2018, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Постановою Верховного Суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду від 22.08.2018 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Решетилівського районного суду Полтавської області від 07.11.2017 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.01.2018 скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій та направляючи справу на новий судовий розгляд, Касаційний адміністративний суд зазначив, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій є передчасними, оскільки суди не перевірили факт звернення позивача до органів Пенсійного фонду 02 лютого 2017 року, як зазначено у листі Решетилівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 15.02.2017 №24/Б-02, зміст заяви, яка ним подавалась, результати розгляду вказаної заяви.
В матеріалах справи наявна копія власноручної заяви позивача від 02 лютого 2017 року (вх.№24Б-02 від 02 лютого 2017 року), в якій він просив призначити пільгову пенсію як трактористу /а.с.11 т.2/. Проте, судом апеляційної інстанції вказаний доказ не досліджений. Крім того, як свідчать матеріали справи, Решетилівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області у поясненнях на апеляційну скаргу також вказувало, що 02 лютого 2017 року позивач звертався в усному порядку з приводу оформлення пенсії за віком, як тракториста та консультування щодо первинних документів. Із письмовою заявою ОСОБА_1 звернувся 06 лютого 2017 року, у якій просив надати роз`яснення по оформленню документів ТОВ «Колос» і пояснити відмову у прийнятті документів. Проте, судом апеляційної інстанції вказаним доводам відповідача також не надано будь-якої оцінки.
Під час нового розгляду судам слід врахувати вищенаведене та прийняти законне та обґрунтоване рішення за результатами повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, зокрема, перевірити факт звернення позивача до органів Пенсійного фонду 02 лютого 2017 року, зміст заяви, яка ним подавалась, результати розгляду вказаної заяви.
Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 22.09.2019 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.10.2019 замінено відповідача Решетилівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області на Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області. Рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 22.09.2019 скасовано, а справу направлено до Полтавського окружного адміністративного суду для     розгляду.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення полтавського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, вважає несправедливим судове рішення, оскільки суд надав перевагу доводам відповідача та не взяв до уваги пояснення і докази, надані позивачем.  
Розгляд справи проведено без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом встановлено, що позивач 02 лютого 2017 року звернувся до Решетилівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо призначення пенсії та згідно з записом в Журналі обліку особистого прийому громадян № 312 від 02.02.2017 йому надано консультацію, що підтверджується витягом з цього журналу/а.с.257 т.2/.
06 лютого 2017 року позивач звернувся із письмовою заявою від 06.02.2017, у якій просив надати йому роз`яснення по оформленню документів ТОВ «Колос» і пояснити відмову у неприйнятті документів до управління пенсійного фонду, що підтверджується засвідченою позивачем копією заяви /а. с. 189 т.2/ та визнано відповідачем.
Ця заява зареєстрована відповідачем у Журналі реєстрації звернень громадян за вхідним номером 24/Б-02 від 06.02.2017, що підтверджується витягом із цього журналу /а.с.258-260 т.2/.
До вказаної заяви позивач додав: довідку від 19 вересня 2016 року № 17 про перейменування колгоспу «Дружба»; довідку про заробітну плату для обчислення пенсії від 19 вересня 2016 року №20; відомість про кількість вироблених трудоднів (людиноднів); трудову участь в колгоспному виробництві від 19 вересня 2016 року № 19; довідку від 18 вересня 2016 року № 18 про те, що ОСОБА_1 з 10 травня 1988 року по 31 березня 2003 року працював трактористом-машиністом і був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду в рослинництві або протягом календарного року в тваринництві, що підтверджується копією наданого відповідачем матеріалу розгляду заяви ОСОБА_1 від 06.02.2017 /а. с. 120-123 т.1/.
Листом від 15 лютого 2017 року №24/Б-02 Решетилівське ОУПФУ Полтавської області надало позивачу відповідь на його заяву, в якому зазначено, що 02 лютого 2017 року   ОСОБА_1 звернувся до управління для оформлення пенсії за віком на пільгових умовах, як тракторист, йому було повідомлено, що для визначення права на даний вид пенсії необхідна довідка, що уточнює періоди роботи трактористом, безпосередньо зайнятим у виробництві сільськогосподарської продукції, протягом польового сезону, а також вказано на недоліки у документах та рекомендовано звернутись до керівництва ТОВ «Колос» для отримання належним чином завірених документів, що підтверджується наданою відповідачем копією цього листа /а. с. 124 т.1/.
Згідно записів у трудовій книжці щодо періоду роботи в ТОВ «Колос», з 10.05.1988 позивач прийнятий членом колгоспу ім. Фурманова та прийнятий на роботу механізатором; 26.02.2000 колгосп ім. Фурманова перейменовано у зв`язку з реорганізацією у ПСП «Колос»; 20.04.2001 ПСП «Колос» перейменовано у ТОВ «Колос» згідно Статуту; 19.11.1992 позивач переведений трактористом в с.с. «Колос»; 26.02.2000 переведений трактористом в ПСП «Колос»; 20.04.2001 переведений трактористом в ТОВ «Колос»; 31.03.2003 - звільнений за згодою сторін,  ст. 36 КЗпП України, що підтверджується засвідченою позивачем копією трудової книжки (а.с.161-174 т.2).
Вважаючи, що відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні пільгової пенсії відповідно до п. "в" ст 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено звернення до пенсійного органу за призначенням пенсії в установленому законодавством порядку.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до пункту "в" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
Згідно ч. 1 ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені    Конституцією    та законами України.
Частиною п`ятою статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління ПФУ 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (зі змінами від 07 липня 2014 року) (далі - Порядок № 22-1).
Згідно п.1.1 вищевказаного Порядку № 22-1, заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).
Згідно п. 4.1. Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).
Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.
Додатком 2 до Порядку № 22-1 передбачено форма заяви про призначення/перерахунок пенсії та Розписки-повідомлення, у якій фіксується перелік документів, доданих до заяви.
До заяви встановленого зразка додаються документи, передбачені Розділом ІІ Порядку №22-1.
Відповідно до п. 4.3. Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї документи, подані до уповноваженого органу Пенсійного фонду України в установленому порядку.
На виконання вказівки Верховного Суду, судом першої інстанції було запропоновано позивачеві надати докази звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії, проте ОСОБА_1 не було надано суду доказів на підтвердження факту звернення позивача до пенсійного органу з письмовою заявою про призначення пенсії (встановленого зразка або у довільній формі), у тому числі, з письмовою заявою 02 лютого 2017 року.
Відповідно до ч. 2, 5  ст. 94 КАС України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.
Надана позивачем до матеріалів справи копія заяви від 02.02.2017 про призначення пенсії, яка містить, у тому числі, копію відтиску штампу Решетилівського ОУПФ про її прийняття під №24/Б-02, вперше була подана до суду апеляційної інстанції у якості додатку до апеляційної скарги /а.с.179т.1/.                        
Разом з тим, відповідачем ставиться під сумнів факт подання позивачем цієї заяви до Решетилівського ОУПФ та факт проставлення ним штампу про її отримання.
Частиною 6 ст. 94 КАС України передбачено, якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
Як встановлено судом, позивач немає можливості надати оригінал заяви від 02.02.2017 (тобто копії цієї заяви з оригінальним відбитком штампу про отримання відповідачем) у зв`язку з її відсутністю.
За таких обставин, враховуючи відсутність оригіналу доказу - заяви позивача від 02.02.2017 з оригінальним відбитком штампу про отримання відповідачем під №24/Б-02, судом першої інстанції обґрунтовано не взято до уваги копію цієї заяви в якості належного та допустимого доказу у справі.
Разом з цим, варто зазначити, що наданими відповідачем доказами спростовується факт звернення позивача 02.02.2017 із письмовою заявою про призначення пенсії.
Так, Журнал реєстрації звернень громадян із номенклатурним номером 02-27 містить лише єдиний запис за 02 лютого 2017 року відносно звернення ОСОБА_2 за вхідним номером 22/Б-02.
Наступний за порядком запис має номер 23/Г-02 за 06 лютого 2017 року відносно звернення ОСОБА_2 
За номером 24/Б-02 міститься запис про звернення 06 лютого 2017 року ОСОБА_1 . 
Зазначене встановлено судом із витягу з Журналу реєстрації звернень громадян та наданого суду для огляду його оригіналу, який прошитий та пронумерований, скріплений печаткою управління /а.с.258-260 т.2/.
Журнал особистого прийому громадян з номенклатурним номером 02-21 містить запис №312 за 02 лютого 2017 року про звернення ОСОБА_1 , де у колонці «порушення питання» вказано «за віком (тракт.), консульт. перев. докум.», у колонці «результати розгляду, дата відповіді» зазначено «проведено консультацію». Однак запис «проведено консультацію» здійснено внаслідок виправлення іншого запису /а.с.256-257 т.2/.
Матеріал за №24/Б-02 від 06.02.2017, складений відповідачем за зверненням                  ОСОБА_1 , містить заяву позивача від 06.02.2017 про надання роз`яснень з приводу призначення пенсії, копії уточнюючих довідок, виданих ТОВ «Колос», та лист Решетилівського ОУПФ від 15.02.2017 /а.с. 120-123 т.1, 261-262 т.2/.
З огляду на те, що копія заяви від 02.02.2017 №24/Б-02 не є належним та допустимим доказом у справі через відсутність оригіналу доказу, а також наведені вище докази, та з урахуванням того, що позивач не зміг взагалі пояснити обставини подання цієї заяви та отримання ним екземпляру заяви з відбитком штампу про отримання, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про недоведеність факту звернення позивача 02.02.2017 із заявою про призначення пенсії.
Виправлення у Журналі особистого прийому громадян узгоджуються з поясненнями позивача, згідно яких він подав документи у віконце прийому документів (дату не пам`ятає), працівниця зробила якісь записи у журнал та комп`ютері, а потім покликала його та повернула документи, пояснивши, що довідка ТОВ «Колос» не підходить.
Отже, ці обставини підтверджують допущення помилки при реєстрації звернення позивача 02.02.2017 у Журналі, яка відразу була виправлена.
Не свідчить про наявність заяви від 02.02.2017 лист Решетилівського ОУПФ від 15.02.2017, оскільки він містить відповідь на звернення позивача щодо призначення пенсії від 02.02.2017 та від 06.02.2017.
Як встановлено вище, позивач дійсно звертався з приводу призначення пенсії 02.02.2017 та 06.02.2017. Однак, зі змісту листа від 15.02.2017 не вбачається наявність письмової заяви про призначення пенсії від 02.02.2017.
Також не свідчить про наявність заяви від 02.02.2017 запис у колонці «вид звернення, форма та ознака надходження» у Журналі реєстрації звернень громадян щодо заяви   ОСОБА_1 від 06.02.2017 (п/п 24 від 06.02.2017), де вказано «заява повторно особисто», оскільки первинне звернення позивача з питань призначення пенсії було 18.10.2016 через Решетилівську РДА, що підтверджується записом №27/Б-02 від 18.10.2016 у цьому ж Журналі.
Посилання на первинне звернення позивача від 18.10.2016 під №27/Б-02 також містить обкладинка матеріалу за заявою ОСОБА_1 від 06.02.2017 /а.с.261 т.2/.
Усне звернення позивача від 02.02.2017 та заява від 06.02.2017, у якій позивач просив надати йому письмові роз`яснення   по оформленню документів ТОВ «Колос» та пояснити відмову у прийнятті документів, не є заявою про призначення (перерахунку) пенсії.
Так, заява від 06.02.2017, за своїм змістом, є зверненням громадянина, яке передбачене Законом України «Про звернення громадян» та потребує надання письмової відповіді, але не передбачає вирішення питання про призначення пенсії.
Згідно ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Оскільки позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог не доведено факту звернення до відповідача в установленому законодавством порядку із заявою про призначення пенсії і таких обставин не встановлено в ході судового розгляду справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необґрунтованості заявлених позовних вимог про визнання відмови у призначенні пенсії протиправною та відсутність підстав для їх задоволення. 
Також не підлягають задоволенню позовні вимоги про зобов`язання відповідача призначити та нарахувати позивачу пільгову пенсію відповідно до п. "в" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 14 вересня 2016 року, оскільки такий обов`язок, відповідно до Порядку № 22-1, виникає лише після подання належної заяви про призначення пенсії та передбачених цим Порядком документів. Отже, вказана вимога є передчасною, оскільки у відповідача не виник обов`язок щодо вирішення питання про призначення пенсії, з огляду на викладене вище.
У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.12.2019 року по справі № 546/222/17 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий суддя 	(підпис)	С.П. Жигилій	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.Б. Русанова    Т.С. Перцова   	
Повний текст постанови складено  17.12.2020 року