П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

18 грудня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/5744/20	
Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Турецької І. О.,
суддів – Стас Л. В., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 липня 2020 року у справі за позовом поданим адвокатом Пашковським Миколи Івановича в інтересах   ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії щодо зменшення відсоткового розміру пенсії та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.
У липні 2020 року представник ОСОБА_1 – адвокат Пашковський М. І. звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі – ГУ ПФУ в Одеській області), в якому просив:
-          визнати протиправними дії щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії за вислугу років з 90% до 70%  грошового забезпечення, що враховується при перерахунку пенсії з 01.01.2018 р. 

-          зобов`язати здійснити з 01.01.2018 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу  років у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення, відповідно до ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №704), постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова №103);

-          зобов`язати провести одним платежем виплату різниці між пенсією за вислугу  років у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення, перерахованою на виконання рішення суду за цим позовом та пенсією, фактично виплаченою за період з 01.01.2018 року по дату фактичного перерахунку пенсії після набрання законної сили рішенням суду за цим позовом;
-          
-          зобов`язати, відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», виплатити компенсацію, у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії в повному розмірі у період з 01.01.2018 року по дату фактичного перерахунку пенсії, після набрання законної сили рішенням суду за цим позовом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача вказав, що зменшення відсоткового розміру пенсії з 90% до 70% відповідних сум грошового забезпечення є протиправним та порушує право пенсіонера на належний соціальний захист, а також є звуженням обсягу досягнутих прав. Представник позивача звертає увагу на те, що подібні обставини були предметом розгляду у зразковій справі №240/5401/18, яка була вирішена на користь пенсіонера.
Також представник позивача вважає, що ГУ ПФУ в Одеській області зобов`язано провести виплату різниці між виплаченою пенсією з 01.01.2018 року та перерахованою пенсією за рішенням суду одним платежем, оскільки Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ (далі – Закон №2262-ХІІ) не передбачає можливість виплати пенсії частинами.
Щодо обов`язку суб`єкта владних повноважень виплатити компенсацію втрати частини доходів у вигляді пенсії, представник позивача вважає, що оскільки за період з 01.01.2018 року пенсіонер не отримує пенсію в повному обсязі, має місце як втрата частини доходу, так і порушення строку виплати пенсії в повному обсязі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 липня 2020 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, позов ОСОБА_1 задоволений частково.
Суд визнав протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії з 90% до 70% сум грошового забезпечення при перерахунку та виплаті пенсії за вислугу 34 роки ОСОБА_1 .
Зобов`язав ГУ ПФУ в Одеській області здійснити з 01.01.2018 року перерахунок і виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу 34 роки у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення, відповідно до ст. 63 Закону №2262-ХІІ, Постанови №704 та Постанови №103.
Також, суд зобов`язав ГУ ПФУ в Одеській області провести одним платежем виплату ОСОБА_1 різниці між пенсією за вислугу років у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення, перерахованою на виконання рішення суду за цим позовом, та пенсією, фактично виплаченою ОСОБА_1 за період з 01.01.2018 року по дату фактичного перерахунку пенсії, після набрання законної сили рішенням суду за цим позовом.
В решті позовних вимог суд відмовив.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70 відсотків грошового забезпечення не стосується перерахунку вже призначеної пенсії, у зв`язку з чим, має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. За таких умов, на думку суду першої інстанції, позивач має право на призначення пенсії у розмірі 90 відсотків грошового забезпечення, визначеного у довідці про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії.

Враховуючи протиправність дій суб`єкта владних повноважень щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії, суд першої інстанції вважав необхідним задовольнити похідні вимоги позивача зобов`язального характеру, які стосуються перерахунку та виплати пенсії, а також виплати її різниці одним платежем між виплаченою пенсією з 01.01.2018 року та перерахованою за рішенням суду.

Відмовляючи у задоволенні  вимоги про зобов`язання виплатити компенсацію втрати частини доходів, суд вважав таку вимогу передчасною, оскільки, відповідно до статті 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати», виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Суд першої інстанції вказав, що у нього відсутні підстави вважати, що право на отримання компенсації при відновленні виплати пенсії буде порушене відповідачем.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, в частині задоволених позовних вимог, ГУ ПФУ в Одеській області подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, у вказаній частині, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
У доводах апеляційної скарги Пенсійний фонд указує, що, за чинною, на час перерахунку позивачу пенсії, редакцією ч. 2 ст. 13 Закону №2262-ХІІ, максимальний її розмір, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення, встановленого ст. 43 даного Закону, а тому є  правомірним перерахунок з 01.01.2018 року пенсії позивача та встановлення основного розміру пенсії 70 відсотків грошового забезпечення.

Також апелянт зазначає про необґрунтованість покладення судом першої інстанції обов`язку щодо виплати різниці перерахованої пенсії з 01.01.2018 року одним платежем, оскільки виплата пенсій залежить від виділення коштів Пенсійному фонду України з Державного бюджету.

Представник позивача – адвокат Пашковський М. І., скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, зазначає про її необґрунтованість та просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Правова позиція відзиву на апеляцію зводиться до доводів, які викладена в позовній заяві.

В силу приписів п.3 ч.1 ст.311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.
24.12.2003 р. ОСОБА_1 була призначена пенсії за вислугу  років, усього 34 роки  відповідно до Закону №2262-ХІІ у розмірі 90 % від суми грошового забезпечення (а.с.32).

На підставі пункту 3 Постанови № 103 та Постанови №704 , ГУ ПФУ в Одеській області провело з 01.01.2018 року перерахунок пенсії позивача, зменшивши відсоткове значення розміру пенсії до 70 % від суми грошового забезпечення.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.
Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 13 Закону № 2262-XII, в редакції на момент призначення позивачу пенсії, пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Обґрунтовуючи правомірність перерахунку пенсії позивача, з урахуванням наведеного процентного співвідношення, апелянт в скарзі посилається на те, що, станом на момент проведення перерахунку пенсії, ч. 4 ст. 63 Закону № 2262-XII установлено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
При цьому, апелянт указує, що, за чинною на час перерахунку позивачу пенсії, редакцією ч. 2 ст. 13 Закону № 2262-XII максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Однак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно визнав необґрунтованими вказані доводи ГУ ПФУ в Одеській області, оскільки стаття 13 Закону № 2262-XII щодо розміру пенсії у відсотках стосується порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом, у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.
Колегія суддів зазначає, що процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення.
Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми статті 63 Закону № 2262-XII, які не містять положень щодо перегляду (зміни) при перерахунку пенсій її відсоткового значення від розміру грошового забезпечення.
Тобто, при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні, відповідно до наявної у особи вислуги років, є незмінним.
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при перерахунку пенсії позивача з 01 січня 2018 року, відповідно до статті 63 Закону № 2262-XII та на підставі Постанов № 704 та № 103 відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ, в редакції на час такого перерахунку, яка застосовується саме при призначенні пенсії.
За таких обставин, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що у суб`єкта владних повноважень були відсутні підстави для зменшення відсоткового значення основного розміру пенсії при здійсненні її перерахунку, а тому, позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.
Вказані висновки узгоджуються з постановою Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у зразковій справі № 240/5401/18.

Досліджуючи доводи скаржника щодо необґрунтованого задоволення судом першої інстанції вимоги позивача про зобов`язання провести одним платежем заборгованість, яка виникла у зв`язку зі зменшенням відсоткового розміру пенсії, колегія суддів зазначає таке.

Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду врегульовано Постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22 серпня 2018 року, яким регламентовано створення, повноваження і порядок роботи комісії з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.
Виплата нарахованих (перерахованих) сум пенсій за рішенням суду здійснюється, зокрема, коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Черговість виконання судових рішень визначається датою їх надходження.
Скаржник не заперечує, що сума заборгованості повинна бути виплачена одним платежем, але зауважує, що така виплата буде здійснена після надходжень коштів з Державного бюджету.
На думку суду апеляційної інстанції, такий довід скаржника не може свідчити про неправильне вирішення судом першої інстанції наведеної вимоги позивача, а відтак відсутні підстави для скасування рішення в даній частині.

У відповідності до ст. 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За приписами пункту 2 частини 1 статті 263 КАС України до справ спрощеного позовного провадження відносяться справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас частина 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції ухвалено рішення у справі, яка була розглянута за правилами спрощеного провадження, відсутні підстави для його касаційного оскарження.

Керуючись статтями 308, 311, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії щодо зменшення відсоткового розміру пенсії та зобов`язання вчинити певні дії – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя                                                             І. О. Турецька

суддя                                                                                 Л. В. Стас

суддя                                                                                 Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 18.12.2020 року.