справа № 754/1134/20                                                     головуючий у суді І інстанції Бабко В.В.
провадження № 22-ц/824/12778/2020        суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.

 

                                                                       
        ПОСТАНОВА      
      ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року                                                                                                  м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
                               
головуючого судді  -	Березовенко Р.В.,   	
суддів:	Лівінського С.В.,  Нежури В.А.,	
   	 	 	
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», поданою представником - Криловою Оленою Леонідівною, на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 19 травня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
В С Т А Н О В И В:
 
У січні 2020 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
 
Свої вимоги мотивувало тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 14.12.2018 відповідач отримав кредит у розмірі 7 500,00грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем відповідно до договору виконав у повному обсязі, надавши кредит у встановленому розмірі. Відповідач своєчасно кошти на погашення заборгованості не повернув у зв`язку з чим, станом на 09.12.2019 р. виникла заборгованість у розмірі 13 791, 45 грн.
 
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 19 травня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
 
Не погодившись із вказаним судовим рішенням позивач АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу.
 
В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю та стягнути на його користь судові витрати по справі.
 
В ухвалі про відкриття апеляційного провадження відповідачу було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, однак відзиву до суду не надходило. Натомість, 29.09.2020 року до Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_2 (матері відповідача).
 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України. 
 
Відповідно до  ч. 1  ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
 
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
 
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції,  доводи апеляційної скарги та вимоги заявлені у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.
 
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
 
Відповідно до ст. 263 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Колегією суддів встановлено, що 29.09.2020 року до Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_2 про долучення до матеріалів справи свідоцтва про смерть її сина,  ОСОБА_1 ,серії НОМЕР_1   від 28.08.2019 року, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
 
Отже, відповідач  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,  помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до звернення позивача до суду, 28.01.2020 року та до відкриття провадження у цій справі, 29.01.2020 року (а.с.44).
 
За таких обставин, колегія суддів вважає, що під час вирішення питання щодо належних процесуальних дій суду у разі встановлення факту смерті відповідача, що настала до моменту подання позову, слід виходити з визначення цивільної процесуальної правоздатності, як передумови виникнення процесуальних відносин між сторонами.
 
Так, відповідно до частини 1 статті 46 ЦПК України здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.  
 
Згідно зі частиною 1 статті 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. 
 
При цьому цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у день її смерті (частина 4 статті 25 ЦК України).
 
Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що чинним законодавством України не передбачено можливості пред`явлення позову до особи, яка на час звернення до суду померла та правоздатність якої відповідно до вимог частини 4 статті 25 ЦК України припинилася.
 
Суд першої інстанції на положення статтей 46, 47 ЦПК України уваги не звернув. 
 
Встановивши, що смерть відповідача настала до подання позову, суду першої інстанції слід було керуватись положеннями пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України та закрити провадження у справі у зв`язку з тим, що вона не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. 
 
Відповідно до частини 1 статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
 
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
 
Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення  суду першої інстанції підлягає скасуванню в апеляційному порядку з закриттям провадження у справі.
 
З огляду на положення статей 46, 47 ЦПК України, у разі встановлення під час судового розгляду факту пред`явлення позову до померлої особи формальні підстави для застосування судом положень статті 55 ЦПК України та встановлення правонаступників відсутні у зв`язку з тим, що підставами процесуального правонаступництва можуть бути лише обставини, які виникли під час судового провадження у справі, а не до його початку, тобто до відкриття провадження у справі.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
 
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України» рішення від 10 лютого 2010 року).
 
Згідно стаття 255 ЦПК України колегія суддів роз`яснює позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.
 
Також, роз`яснює, що якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво, позивач має право звернутися з відповідним позовом до спадкоємців померлого боржника у порядку, передбаченому статті 1281 ЦК України.
 
Керуючись статтями 46,47, 55, 253, 255, 367, 369, 377, 381-384, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -
 
П О С Т А Н О В И В:
                                                   
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.
Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 19 травня 2020 року скасувати. 
Закрити провадження у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.
 
Головуючий:                                                                                                Р.В. Березовенко  

Судді:                                                                                                            С.В. Лівінський 

                                                                                                                        В.А. Нежура