справа № 2-1912/11 761/10588/13-ц
головуючий у суді І інстанції Кондратенко О.О.
провадження №22-/824/2319/2020
 
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
 
ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
 
17 листопада 2020 року                                                                        м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого судді              Писаної Т.О.,
Суддів                                               Приходька К.П., Журби С.О.
за участі секретаря судового засідання  Костецької М.М.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Київ від 13 грудня 2012 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
 
В С Т А Н О В И В:
 
У березні 2010 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра») звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 249 155,87 доларів США, що становить еквівалент 1 989 509,62 грн.
В обґрунтування позовних вимог ПАТ КБ «Надра» посилалося на те, що 11 жовтня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір                     № 8/2007/840-К/1414-Н, за умовами якого позичальнику надано грошові кошти в сумі        200 000 доларів США на проведення розрахунків згідно з договором купівлі-продажу від 11 жовтня 2007 року № 14549 про придбання квартири АДРЕСА_1 .
В забезпечення належного виконання боржником умов кредитного договору 11 жовтня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено договір поруки, за умовами якого останній взяв на себе зобов`язання відповідати солідарно з ОСОБА_2 за його зобов`язаннями за кредитним договором.
У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 умов кредитного договору виникла заборгованість, яка станом на 06 січня 2010 року становила 249 155,87 доларів США та складалась з: 197 991, 36 доларів США, заборгованості за кредитом; 43 937,68 доларів США, процентів за користування кредитними коштами; 7 226,83 доларів США, пені.
Ураховуючи наведене, банк просив позов задовольнити.
Шевченківський районний суд м. Києва заочним рішенням від 13 грудня 2012 року позов задовольнив. 
Стягнув солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором у розмірі 249 155,87 доларів США, що становить еквівалент 1 989 509,62 грн.
 Стягнув солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» судовий збір у розмірі 1 700 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120 грн.
Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що боржник неналежним чином виконував умови кредитного договору, в результаті чого утворилася заборгованість, яка підлягає солідарному стягненню з відповідачів, як боржника та поручителя.
Київський апеляційний суд постановою від 24 січня 2019 року заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 грудня 2012 року залишив без змін.
Верховний Суд постановою від 13 листопада 2019 року касаційну скаргу       ОСОБА_1  задовольнив частково.
Постанову Київського апеляційного суду від 24 січня 2019 року в частині вирішення позовних вимог ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасував, справу в цій частині направив на новий розгляд до апеляційного суду.
Верховний Суд у своїй постанові зазначив, що переглядаючи справу в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції, належним чином не перевірив правильність висновків суду першої інстанції, не дослідив розрахунок заборгованості наданий банком, не з`ясував, чи пред`явив банк вимогу до поручителя у межах шести місяців за кожним простроченим місячним платежем та за якими платежами порука припинилась, а за якими ще діє, в результаті чого не надав належної оцінки доводам апеляційної скарги.
Крім того, Верховний Суд звернув увагу на ту обставину, що відповідно до журналу судового засідання від 02 жовтня 2014 року та звукозапису судового засідання від 02 жовтня 2014 року клопотання  ОСОБА_3 як представника ОСОБА_1 про призначення судової експертизи у справі задоволено, однак матеріали справи не містять ухвали про призначення експертизи, як не містять і доказів її виконання.
27 листопада 2019 року справу було прийнято до провадження та призначено до розгляду.
З урахуванням наведеного предметом перегляду апеляційного суду є вирішення позову в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя ОСОБА_1 .
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, адвокат Шпак В.І., якпредставник ОСОБА_1 , просить скасувати заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 13 грудня 2012 року в частині стягнення з  ОСОБА_1 на користь банку заборгованості за кредитним договором у розмірі 249 155,87 доларів США, що становить еквівалент 1 989 509,62 грн та відмовити у задоволенні до нього указаного позову
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального, зокрема, банк не довів факт укладення договору поруки, оскільки фотокопія документа, оригінал якого не було надано суду, не є доказом того, що між сторонами укладено договір і цей договір в силу приписів статті 11 ЦПК України породжує права та обов`язки для відповідача ОСОБА_1 як поручителя.
21 грудня 2019 року на адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання від представника ОСОБА_1 - адвоката Шпака В.І. про призначення судової (почеркознавчої та технічної) експертизи копії Договору поруки від 11 жовтня 2007 року, що міститься в матеріалах справи, на вирішення якої просив поставити наступні запитання:
-                     чи виконано підпис на Договорі поруки від 11 жовтня 2007 року, виходячи з досліджуваної копії документу, ОСОБА_1 або він виконаний іншою особою;
-                     чи впливає дослідження копії чи оригіналу Договору поруки від 11 жовтня 2007 року на категоричність висновку експерта про належність чи неналежність підпису ОСОБА_1 ;
-                     у якій послідовності виконувалися підпис в графі «Поручитель», що міститься в Договорі поруки від 11 жовтня 2007 року та текстова частина документа, виходячи з дослідження копії даного документу;
-                     чи виконаний підпис у графі «Поручитель» на досліджуваній копії Договору поруки від 11 жовтня 2007 року оригінальним шляхом або шляхом монтажу. 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 січня 2020 року клопотання представника ОСОБА_1 -  адвоката Шпака В.І. про призначення судової почеркознавчої експертизи задоволено та направлено справу № 2-1912/11 761/10588/13-ц, до Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз.
08 жовтня 2020 року Дніпропетровський науково-дослідний інститут судових експертиз повернув на адресу Київського апеляційного суду матеріали цивільної справи   №2-1912/11 761/10588/13-ц, без виконання судової експертизи. В листі від 29 вересня 2020 року №1403/09-10/04/20 зазначив, що судова почеркознавча експертиза може бути виконана лише за умови надання оригіналу Договору поруки від 11 жовтня 2007 року.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 жовтня 2020 року справу призначено до розгляду на 17 листопада 11 год. 30 хв.
Відзивів на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому статтею 360 ЦПК України до суду апеляційної інстанції не надходив.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, причину неявки суду не повідомили.
На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, що не з`явились.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ч. 1 ст. 367 ЦК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково доданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із ч. 1  ст. 376 ЦК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «Надра», суд першої інстанції виходив з того, що боржник неналежним чином виконував умови кредитного договору, в результаті чого утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача, як поручителя.
Колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
Судом установлено, що 11 жовтня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 8/2007/840-К/1414-Н, за умовами якого останньому надано кредит в іноземній валюті в сумі 200 000 доларів США для проведення розрахунків згідно з договором купівлі-продажу від 11 жовтня 2007 року № 14549 на придбання квартири АДРЕСА_1 , зі сплатою 12,99 % за користування кредитними коштами та кінцевим терміном повернення до 08 жовтня 2027 року.
          Позивачем на підтвердження укладення між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 договору поруки, згідно з яким останній взяв на себе зобов`язання відповідати солідарно з ОСОБА_2 за його зобов`язаннями за кредитним договором № 8/2007/840-К/1414-Н, надано копію цього договору.
У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 умов кредитного договору виникла заборгованість, яка станом на 06 січня 2010 року становить 249 155,87 доларів США, яка складається з: 197 991,36 доларів США, заборгованості за кредитом; 43 937, 68 доларів США, процентів 7 226,83 доларів США, пені.
11 січня 2010 року банк надіслав на адреси ОСОБА_2 та ОСОБА_1 претензії про наявність заборгованості за кредитним договором у розмірі 249 155,87 грн та необхідність її сплати.
 За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).
За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 вказував, що банк не довів факт укладення договору поруки, оскільки фотокопія документа, оригінал якого не було надано суду, не є доказом того, що між сторонами укладено договір і цей договір породжує права та обов`язки для відповідача ОСОБА_1 як поручителя.
Таким чином, в основу заперечень відповідача ОСОБА_1 зазначено про ненадання позивачем доказу укладення договору поруки, а саме його оригіналу.
Відповідно до чинної на час звернення позивача з цим позовом редакції  ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із ст. 64 ЦПК України у відповідній редакції,  письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи; письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.
На час розгляду справи у суді діє аналогічна норма, а саме ч.ч. 1,2,6 ст. 95 ЦПК України, якою передбачено що, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору;  письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього; якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
Обов`язком позивача є доведення належними та допустимими доказами вимог позову.
Так, відповідач ОСОБА_1 заперечував взагалі про укладення договору поруки та неодноразово звертався до суду з клопотанням про витребування оригіналу у позивача.
Позивачем оригінал договору поруки не надано, намагання суду апеляційної інстанції здобути указаний доказ шляхом витребування у Жовтневого районного суду  міста Дніпропетровська та прокуратури Жовтневого району міста Дніпропетровська не дали результату.
У відповіді вони повідомили, що оригінал договору відсутній.
За таких обставин у суду апеляційної інстанції відсутні підстави вважати доведеними обставини укладення договору поруки на підставі копії цього договору, проти чого заперечує відповідач. 
Колегія суддів погоджується з такими доводами апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Виходячи із характеру спірних правовідносин, у цій справі в першу чергу підлягала встановленню обставина чи підписував відповідач договір поруки, а без встановлення цих обставин, рішення не може вважатися законним та обґрунтованим.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК ).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ст. 316 ГПК України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи; постанова суду касаційної інстанції не може містити вказівок для суду першої або апеляційної інстанції про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про переваги одних доказів над іншими, про те, яка норма матеріального права повинна бути застосована і яке рішення має бути прийнято за результатами нового розгляду справи.
Київським апеляційним судом було задоволено клопотання про призначення почеркознавчої експертизи для вирішення питання відповідності підпису ОСОБА_1 у копії договору поруки, проте, експерт відмовив у проведенні почеркознавчої експертизи, оскільки матеріали справи не містять оригіналу договору поруки від 11 жовтня 2007 року.
Відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
З урахуванням наведеного апеляційний суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині наявності підстав для стягнення з ОСОБА_1 , як поручителя, на користь банку суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 249 155,87 доларів США є недоведеними.
Отже, оскаржуване рішення у частині заявленого позову до ОСОБА_1 підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення відповідно до ст. 376 ЦПК України про відмову у задоволенні позову ПАТ КБ «Надра» в частині стягнення з  ОСОБА_1 суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 249 155,87 доларів США.
Відповідно до частини 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Враховуючи наведене підлягає відшкодуванню за рахунок позивача сплачений відповідачем за розгляд апеляційної скарги судовий збір у розмірі 1 720 грн 50 коп.
 
Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, 
 
 П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Київ від 13 грудня 2012 року в частині стягнення з  ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованості за кредитним договором у розмірі 249 155,87 доларів США, що становить еквівалент 1989 509 грн 62 коп., скасувати і ухвалити в цій частині нове судове рішення.
У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (ЄДРПОУ 20025456) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 1 720 (одну тисячу сімсот двадцять) грн судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
Повний текст постанови складено 18  листопада 2020року.

 
Головуючий	Т.О. Писана  	
Судді	К.П. Приходько  	
	С.О. Журба