ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1593/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №712/7952/20 Категорія: на ухвалу 	Пироженко В.Д. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       06 жовтня 2020 року                                                                м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т.Л. 	
судді	Гончар Н.І., Сіренко Ю.В.	
секретар 	Торопенко Н.М.	

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідачі – Приватний виконавець Бурмага Є.А., ДП «Сетам», ОСОБА_2 (скаржник), 

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Шимановського А.В. на ухвалу Соснівського районного суду міста Черкаси від 19.08.2020 (повний текст складено 19.08.2020, суддя в суді першої інстанції Пироженко В.Д.) про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця Бурмаги Євгенія Анатолійовича, ДП «Сетам», ОСОБА_2 про визнання правочинів недійсними, визнання права власності та припинення обтяжень,

в с т а н о в и в :

предметом позову у справі є вимоги ОСОБА_1 про визнання правочинів недійсними, визнання права власності та припинення обтяжень щодо нерухомого майна - квартири за адресою АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 
17.08.2020 ОСОБА_3 , як представник ОСОБА_1 , звернулася до суду із заявою про забезпечення позову шляхом:
- накладення арешту на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 ;
- заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо цієї квартири, в тому числі, але не виключно, державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що набувається у результаті його примусової реалізації відповідно до закону, державної реєстрації права власності на нерухоме майно іпотекодержателем.
В обґрунтування вказано на те, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в цій справі.
Ухвалою Соснівського районного суду міста Черкаси від 19.08.2020 вказану заяву про забезпечення позову задоволено. Суд вказав, що наявні достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду у справі.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Шимановський А.В. подав 27.08.2020 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та відмовити у вжитті заходів забезпечення позову. В обґрунтування вказано на те, що суд помилково не вжив заходів зустрічного забезпечення, враховуючи, що позивач не має зареєстрованого місця проживання, не має майна та коштів, достатніх для відшкодування збитків відповідачу, спричинених забезпеченням позову у справі. Такі висновки вбачаються з постанови ВС від 10.04.2019 у справі №753/2380/18-ц.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив суд апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції – залишити без змін оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Питання про застосування заходів забезпечення позову, яке вирішувалося судом в оскарженій ухвалі, регламентується Главою 10 Розділу І ЦПК України. 
Так відповідно до положень частин 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. 
Частиною 1 статті 150 ЦПК України передбачено види забезпечення позову, зокрема, п.п.1, 2 – шляхом накладенням арешту на майно та забороною вчиняти певні дії.
Згідно ч.10 ст.150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
Апеляційний суд враховує, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, необхідно пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду за відповідним позовом; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. 
Таким чином для того, щоб було вжито заходів для забезпечення позову у справі заявнику необхідно довести доказами факт того, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Без встановлення наявності таких обставин вжиття заходів для забезпечення позову є неможливим.
Слід врахувати, що згідно вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
При розгляді справи встановлено, що у справі має місце спір щодо права власності на спірну квартиру за адресою  АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 , як переможцем торгів по її продажу, що оспорює іпотекодавець цієї квартири - позивач у справі. Отже є обґрунтовані підстави вважати, що у разі, якщо титульний володілець майна вчинить дії по його відчуженню буде суттєво ускладнене виконання рішення суду про захист права на таке майно в його попереднього власника (позивача), адже спірне майно може опинитися у володінні чи користування третіх осіб під час судового розгляду. Отже висновки суду першої інстанції в цій справі про необхідність забезпечення позову є вірними.
Апеляційний суд не може погодитися з доводами скаржника про те, що невжиття заходів зустрічного забезпечення унеможливлює застосування заходів забезпечення позову, адже вказане питання судом в цій справі не розглядалося, а скаржник має змогу подати до суду відповідну заяву про вжиття заходів забезпечення, що, за обставин цієї справи, створить умови для захисту його прав. 
Відповідно, незастосування судом заходів зустрічного забезпечення не є безумовною підставою для скасування вказаної ухвали суду, оскільки скаржник не позбавлений можливості захистити своє право в установлений законом спосіб . 
При цьому нормами процесуального законодавства не передбачено імперативних вимог про вжиття заходів зустрічного забезпечення саме як необхідної умови для застосування судом заходів забезпечення позову.
Одночасно апеляційний суд вважає, що в даному випадку буде недоцільним вживати заходи забезпечення позову і шляхом накладення арешту на спірну квартиру, оскільки наслідком арешту майна буде його опис та заборона його використовувати за цільовим призначенням виконавцем, що може безпідставно порушити права законного власника квартири.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Отже ухвалу Соснівського районного суду міста Черкаси від 19.08.2020 про забезпечення позову у даній справі слід скасувати в частині забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру,у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у судовому рішенні, обставинам справи.
Керуючись ст. ст.367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в  :

апеляційну скаргу – задовольнити частково.
Ухвалу Соснівського районного суду міста Черкаси від 19.08.2020 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця Бурмаги Євгенія Анатолійовича, ДП «Сетам», ОСОБА_2 про визнання правочинів недійсними, визнання права власності та припинення обтяжень, - змінити, скасувавши в частині забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру.
У задоволенні вимог заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову у спосіб накладення арешту на квартиру – відмовити.
У решті ухвалу Соснівського районного суду міста Черкаси від 19.08.2020 про забезпечення позову в цій справі – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
       
Повну постанову складено 06.10.2020.

Суддя-доповідач

       Судді