ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 грудня 2020 року 
м. Київ
справа №1.380.2019.002394
адміністративне провадження №К/9901/16133/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Мельник-Томенко Ж. М.,
суддів Жука А. В., Мартинюк Н. М.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання незаконними дій і бездіяльності, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2020 (колегія суддів у складі: Шевчук  С.  М., Носа С. П., Кухтея Р. В.),
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області, в якому просила: визнати незаконними дії і бездіяльність головного державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м.  Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Голенко Марти Василівни по виконавчому провадженні №575411521, які полягають у винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження від 31.10.2018, не надісланні на адресу позивача копій постанови про відкриття провадження від 31.10.2018 та про розшук майна боржника від 21.11.2018 року, не вчиненні дій, які полягають у поверненні виконавчого документа стягувачу, не знятті арешту з майна боржника, не виключенні відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників, не скасуванні постанови про розшук майна боржника від 21.11.2018; визнати незаконною та скасувати постанову про розшук майна боржника від 21.11.2018 по виконавчому провадженні № 575411521.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Львівський окружний адміністративний суд ухвалою від 12.06.2019 повернув позовну заяву позивачеві.
Не погодившись з ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 12.06.2019 позивачка оскаржила її в апеляційному порядку.
Восьмий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 13.05.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на  ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 12.06.2020 повернув скаржнику на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у зв`язку з невиконанням скаржником вимог ухвали від 05.03.2020, які стали підставою для залишення апеляційної скарги без руху (ненадання доказів про сплату судового збору за подання апеляційної скарги у даній справі).
Приймаючи рішення про повернення апеляційної скарги, Восьмий апеляційний адміністративний суд виходив з того, що у встановлений суддею-доповідачем строк особою, яка подала апеляційну скаргу, не усунуто недоліків апеляційної скарги, яку залишено без руху.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги 
Не погодившись з ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2020, позивачка звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. На обґрунтування вимог касаційної скарги зазначає, що ні поштової кореспонденції із повідомленням про вручення (штрихкодовий ідентифікатор №  7900728946527), у якій знаходилась ухвала суду апеляційної інстанції від 05.03.2020 про усунення недоліків апеляційної скарги, ні сама оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції від 13.05.2020 про повернення апеляційної скарги на адресу позивачки не надходила, їй особисто, чи членам її сім`ї, не вручена. Отже, вона була позбавлена можливості виконати вимоги суду апеляційної інстанції про усунення недоліків. Зазначає, що про наявність ухвал Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2020 про залишення апеляційної скарги без руху та від 13.05.2020 про повернення апеляційної скарги вона дізналася із листа, який надійшов на адресу її представника за штрихкодовим ідентифікатором №  7900729112387. Наголошує на тому, що за інформацією, отриманою від ВПЗ-13, відправлення № 7900728946527 з відміткою судова повістка, було вкладено в абонентську скриньку одержувача 10.04.2020 з порушенням Правил надання послуг поштового зв`язку. Вважає, що наведена обставина свідчить про те, що суд апеляційної інстанції не перевірив належним чином ту обставину, що на повідомленні про вручення із штрихкодовим ідентифікатором №  7900728946527 відсутній підпис про отримання цього поштового повідомлення ОСОБА_1 , що призвело до порушення її прав та інтересів.
Позиція інших учасників справи
Відсутність відзиву на касаційну скаргу не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій.
Рух касаційної скарги
Ухвалою Верховного Суду від 28.09.2020 відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2020.
Ухвалою Верховного Суду від 29.12.2020 зазначену адміністративну справу призначено до касаційного розгляду в порядку письмового провадження.
Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи  
Не погодившись з ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 12.06.2019 позивачка оскаржила її в апеляційному порядку.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2020 апеляційну скаргу позивача було залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам статті 296 КАС України (ненадання документа про сплату судового збору). При цьому, суд встановив, що при поданні даної апеляційної скарги судовий збір повинен сплачуватися у розмірі 2102 грн 00 коп.
Цією ж ухвалою суд апеляційної інстанції встановив позивачу десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення виявлених судом недоліків, шляхом надіслання до Восьмого апеляційного адміністративного суду оригіналу документа про сплату судового збору в розмірі 2102 грн 00 коп. 
Згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення із штриховим ідентифікатором № 7900728946527 копію зазначеної ухвали скаржник отримав 10.04.2020. 
Восьмий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 13.05.2020, на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України, повернув позивачу апеляційну скаргу у зв`язку з невиконанням останнім вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.
Приймаючи рішення про повернення апеляційної скарги, суд виходив з того, що відповідно до повідомленням про вручення поштового відправлення із штриховим ідентифікатором № 7900728946527 копію зазначеної ухвали скаржник отримав 10.04.2020, однак у встановлений строк особою, яка подала апеляційну скаргу, не усунуто недоліків апеляційної скарги.
Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції та висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги
Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, виходить із такого.
Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства та гарантується приписами пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України. Проте таке право підлягає реалізації з дотриманням вимог процесуального законодавства, що виражається в дотриманні форми та змісту апеляційної скарги, термінів її подачі, а також обов`язковому переліку матеріалів, що повинні бути додані до неї.
Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 296 КАС України до апеляційної скарги додаються документ про сплату судового збору.
Відповідно до частини другої статті 298 КАС України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, відповідно до яких, апеляційна скарга залишається без руху і скаржнику надається строк для усунення її недоліків до десяти днів з дня вручення ухвали.
У постановах Верховного Суду від 24.02.2020 у справі № 182/1768/17(6-а/0182/50/2018), від 14.08.2020 у справі №420/4676/19 та від 28.12.2020 у справі №  320/7209/19 зроблено висновок про те, що залишення скарги без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення недоліків апеляційної скарги та дотримання порядку її подання. Тривалість строку для усунення недоліків визначається з урахуванням необхідного часу для повідомлення сторони про залишення заяви без руху у зв`язку з допущеними недоліками та їх виправлення.
У цій справі підставою для повернення апеляційної скарги слугувало те, що недоліки апеляційної скарги не були усунуті скаржником у строк, визначений судом.
Суд зазначає, що копію ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2020 про залишення апеляційної скарги без руху 06.03.2020 було направлено ОСОБА_1 на адресу, вказану нею у апеляційній скарзі для листування, проте конверт з копією цієї ухвали повернувся до Восьмого апеляційного адміністративного суду з відміткою «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки» (а.с. 91, 92).
Восьмий апеляційний адміністративний суд 06.04.2020 повторно направив ОСОБА_1 копію ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2020 на адресу за місцем її проживання та на адресу, вказану нею у апеляційній скарзі для листування.
Конверт з копією цієї ухвали, який був направлений скаржниці за місцем її проживання,  повернувся до Восьмого апеляційного адміністративного суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання»» (а.с. 96, 97).
Водночас, з повідомлення про вручення поштового відправлення із штриховим ідентифікатором № 7900728946527, яке було направлено скаржниці на адресу, вказану нею у апеляційній скарзі для листування, встановлено, що вона копію ухвали судді Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2020 отримала 10.04.2020 (а.с. 98).
Натомість, докази усунення недоліків апеляційної скарги станом на 13.05.2020 апелянт не надав.
Суд, звертає увагу позивача на те, що пунктами 6 та 7 частини п`ятої статті 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасника справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом, упродовж визначених для цього строків.
Отже, учасник справи, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на оскарження судового рішення, повинен забезпечити неухильне і своєчасне виконання своїх процесуальних обов`язків, вимог закону і суду, зокрема стосовно належного оформлення апеляційної скарги, в тому числі щодо додання до апеляційної скарги  документа про сплату судового збору або зазначення підстав звільнення від його сплати.
Ураховуючи те, що позивачем недоліки апеляційної скарги не були усунуті, суд апеляційної інстанції правомірно дійшов висновку про повернення апеляційної скарги.
Верховний Суд звертає увагу скаржника на те, що повернення апеляційної скарги не позбавляє особу права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Разом з тим, повернення апеляційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі апеляційного оскарження судового рішення.
Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути піддане обмеженням, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав, або фінансовим обмеженням (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії», справа «Креуз проти Польщі», справа «МШ «Голуб» проти України»), оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.
У свою чергу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (пункт 109 рішення у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» від 07.07.1989).
Також рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належним їй процесуальним правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, що також кореспондується із приписами статті 44 КАС України.
У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 Європейський суд з прав людини зауважив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Таким чином, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі № 120/4080/19-а18 та інших. 
З урахуванням того, що позивач не виконав вимог процесуального закону при поданні апеляційної скарги та на виконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху, Верховний Суд вважає, що судом апеляційної інстанції не було допущено порушення норм процесуального права.
Доводи касаційної скарги з приводу того, що суд апеляційної інстанції не перевірив належним чином ту обставину, що на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення із штрихкодовим ідентифікатором № 7900728946527, у якому знаходилась ухвала Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2020, відсутній підпис про отримання цього поштового відправлення ОСОБА_1 , оскільки відповідно до листа Укрпошти від 09.06.2020 № 12.2.1-04-656, поштове відправлення № 7900728946527 з відміткою судова повістка було вкладено в абонентську скриньку одержувача 10.04.2020 з порушенням Правил надання послуг поштового зв`язку, колегія суддів відхиляє оскільки напис про одержання поштового відправлення учасником справи, зроблений працівником поштового зв`язку, зазвичай є переконливим доказом отримання відправлення саме адресатом. Таке переконання ґрунтується на презумпції добросовісного виконання працівниками пошти своїх обов`язків. Однак, такі докази до суду апеляційної інстанції не подавалися, правової оцінки їм суд не надавав, а касаційний суд, виходячи із наданих йому частиною першою та другою статті 341 КАС України повноважень, оцінює правомірність рішень на підставі тих обставин і доказів, що були в розпорядженні суду.
Доводи касаційної скарги про порушення прав та інтересів ОСОБА_1 як апелянта є необґрунтованими, оскільки конституційне право на оскарження судових рішень поставлено в залежність від вимог процесуального законодавства, яких позивач не дотримався. Крім того, Верховним Судом зазначено, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду з апеляційної скарги, але за умови дотримання вимог процесуального законодавства.
Отже, право позивача на доступ до суду у цьому випадку не порушено.
Доводи касаційної скарги не спростовують правильності висновків суду апеляційної інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Враховуючи вищенаведене, відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки судом не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права.
Суд визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого касаційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанцій - без змін.
Висновки щодо розподілу судових витрат
Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки Верховний Суд не змінює судові рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2020 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.

Судді	Ж.М. Мельник-Томенко А.В. Жук  Н.М. Мартинюк