ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
       ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2020 року                                                                         м. Херсон

справа № 667/6665/13
провадження № 22-ц/819/941/20 
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого ( судді-доповідача)	Чорної Т.Г.,	
суддів:	Ігнатенко П.Я.,	
  	Пузанової Л.В.	
секретар	Геленко А.М.	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені якого діє  ОСОБА_2 , на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області, у складі судді  Майдан С.І. від 03 лютого  2020 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 , про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред?явлення виконавчого листа до виконання,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2019 року ОСОБА_4 , від імені якого діє ОСОБА_2 , звернувся до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред?явлення виконавчого листа до виконання.
Заява мотивована тим, що рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 29 жовтня 2013 року стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 05.05.2011 року у розмірі 43 000 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ 343 570 грн та сплачену суму судового збору у розмірі 3211 грн. В задоволенні іншої частини вимог відмовлено.
05.12.2013 року Комсомольським районним судом м. Херсона видано виконавчий лист, який пред?явлено до виконання.
12.11.2014 року Комсомольським районним відділом державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.
28.05.2019 року Корабельний районний відділ державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області на адвокатський запит ОСОБА_2 , яка діє від імені ОСОБА_5 , надав відповідь про те, що 29.12.2014 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу у відповідності до п.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (надійшла заява стягувача про повернення виконавчого документа). Крім того, перевірити матеріали виконавчого провадження та надати більш детальну інформацію не можливо, оскільки ВП № 45430450 знищено у зв?язку із закінченням строку зберігання. Станом на 28.05.2019 року даний виконавчий документ на виконанні у відділі не перебуває.
Посилаючись на те, що ОСОБА_6 із заявою про повернення виконавчого листа стягувачу не звертався до Комсомольським районним відділом державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, оригінал виконавчого листа № 667/6665/13 не отримував і не міг отримати, оскільки в час коли був повернутий виконавчий документ перебував за межами України, заявник просить суд видати дублікат виконавчого документа про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 заборгованості за договором позики та поновити строк для пред?явлення виконавчого документа до виконання.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03 лютого 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 , про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред?явлення виконавчого листа до виконання, відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_4 , від імені якого діє ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати і ухвалити нову, якою видати дублікат виконавчого листа та поновити строк для його пред`явлення до виконання. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на те, що із заявою про повернення виконавчого документу стягувач до Комсомольського районного відділу державної виконавчої служби не звертався, виконавчий лист не отримував, оскільки в час коли було повернуто виконавчий документ – 29.12.2014 року він перебував в Латвійській Республіці, що підтверджується копією закордонного паспорту громадянина України та довідкою Державної прикордонної служби України від 21.06.2019 року №0.184-22410/0/15-19. Таким чином, виконавчий лист № 667/6665/13 є втраченим з незалежних від стягувача причин, а тому висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи.
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , від імені якого діє адвокат Петренко Н.О., доводи апелянта не визнає, судове рішення просить залишити без змін. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та із матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 29.10.2013 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 заборгованість за договором позики від 05.05.2011 року у розмірі 43 000 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ – 7,99 грн., становить 343 570,00 грн. та сплачену суму судового збору у розмірі 230 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 3211 грн. В задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.
Комсомольським районним відділом державної виконавчої служби м. Херсона ГТУЮ у Херсонській області 12 листопада 2014 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №667/6665/13, виданого 11 листопада 2014 року Комсомольським районним судом м. Херсона, боржником за яким є ОСОБА_3 ..
28.05.2019 року Корабельний РВ ДВС м. Херсона  ГТУЮ у Херсонській області на запит адвоката Тетерич Н.В, яка діє в інтересах ОСОБА_7 надав відповідь №18643 в якій повідомив про те, що у відділі державної виконавчої служби перебувало виконавче провадження №45430450 з виконання виконавчого листа №667/6665/13-ц виданого 11.11.2014 року Комсомольським районним судом м. Херсона про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 заборгованості у розмірі 343 570 грн, судового збору 230 грн, всього 343 800 грн.
29 грудня 2014 року державним виконавцем повернуто виконавчий лист стягувачу згідно п. 1 ч 1 ст. 47 (надійшла заява стягувача про повернення виконавчого документа до виконання) Закону України «Про виконавче провадження». 
Перевірити матеріали вищевказаного виконавчого провадження та надати більш детальну інформацію не можливо, оскільки ВП №45430450 знищено у зв?язку із закінченням строку передбаченого для його зберігання та відповідно до Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, реєстри на відправлену кореспонденцію зберігаються 1 рік, отже реєстри на відправлену кореспонденцію відділом за 2014 рік – знищено. 
Станом на 28.05.2019 року даний документ на виконанні у відділі не перебуває (а.с.49).
Звернувшись до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред?явлення виконавчого листа до виконання стягувач посилається на те, що до Комсомольського районного відділу державної виконавчої служби із заявою про повернення виконавчого листа не звертався, виконавчий лист не отримував, оскільки в час коли було повернуто виконавчий документ – 29.12.2014 року він перебував в Латвійській Республіці.
Відповідно до частин 1, 2 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. 
Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26 червня 2013 року, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Однак, позиція Європейського суду з прав людини щодо принципу обов`язковості судових рішень не скасовує обов`язку стягувача демонструвати заінтересованість в усіх питаннях, які стосуються заходів відновлення його порушеного права, зокрема і періодичного прояву інтересу щодо руху виконавчого провадження, як шляхом діалогу, зокрема і письмового, з відповідними органами виконавчої служби, так і за допомогою засобів дистанційного доступу до інформації про хід виконавчого провадження.
В пункті 17.4 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції зазначено, що   у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
       Діючим законодавством не визначені вимоги до форми та змісту заяви про видачу дубліката виконавчого листа.
Разом з тим, Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові від 25.09.2015 р. № 8 «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» вказав, що заява про видачу дубліката виконавчого листа повинна містити необхідні відомості для вирішення питання видачі дубліката виконавчого листа, зокрема, у таких заявах повинні бути зазначені назви сторін виконавчого провадження, викладені підстави для видачі дубліката виконавчого листа, посилання на докази, якими підтверджувалась би втрата виконавчого листа.
Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акту, в даному випадку виконавчого листа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Підставою для видачі дублікату є заява стягувача або заява державного виконавця, в залежності від того хто втратив оригінал виконавчого документа. Причини втрати для вирішення цього питання не мають значення - оригінал може бути загублено, викрадено, знищено чи втрачено з інших причин.
Отже, суду необхідно перевірити, чи оригінал виконавчого листа дійсно втрачено, щоб він у цей момент не перебував у виконавчому провадженні. Суд повинен запобігти ситуації, коли недобросовісний стягувач за одним судовим рішенням ініціює два виконавчі провадження - за оригіналом і дублікатом виконавчого листа.
Таким чином, суду повинні бути надані документи, які підтверджують втрату виконавчого листа.
В даному випадку, заявником не було втрачено виконавчий лист, оскільки ним самостійно було відізвано, згідно до відповіді державної виконавчої служби.
Посилання заявника на те, що Комсомольським районним відділом ДВС ГТУЮ у Херсонській області не надано доказів, які б підтверджували факт направлення постанови про повернення виконавчого листа разом з оригіналом виконавчого на адресу стягувача, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки перевірка вказаних обставин є неможливою внаслідок спливу  строку зберігання виконавчого провадження. Таким чином, тривала бездіяльність стягувача  спричинила неможливість встановлення обставин щодо ходу  виконавчого провадження  та доводів заявника.
У відповідності до ч. 1  ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. 
       Строк пред`явлення виконавчого документу до виконання через органи Державної виконавчої служби відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на час виникнення спірних відносин встановлювався один рік.
Відповідно до пункту 2 частини 1, пункту 1 частини 2 статті 22, статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 (в редакції яка діяла на час відмови в прийнятті до провадження виконавчого документа) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом одного року, якщо інше не передбачено законом, з наступного дня після набрання рішення законної сили.        
З наведених обставин справи вбачається, що ОСОБА_7 пред`явивши в 12 листопада 2014 року виконавчий лист до примусового виконання до травня 2019 року (направлення першого запиту про хід виконавчого провадження адвокатом), тобто протягом 5 років не виявляв зацікавленості  щодо ходу виконавчого провадження, хоча мав об`єктивну можливість цікавитись стадією виконавчого провадження, своєчасно вчиняти відповідні процесуальні дії. Обставин, які б унеможливлювали своєчасне вчинення дій з боку заявника щодо належного виконання рішення суду не надано. 
Разом з тим, інформація про хід виконавчого провадження не є закритою, а знаходиться у відкритому доступі в Реєстрі виконавчих проваджень.
Згідно наданої в матеріалах справи копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон, вбачається, що за період 2014-2019 року заявник перетинав кордон України, як виїжджав за межі України, так і повертався в Україну.
Крім того, заявник зареєстрований в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань як фізична особа підприємець з 27.11.2009 року, здійснював підприємницьку діяльність протягом зазначеного періоду часу. 
Заявником не доведено належними та допустимими доказами поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки заявник знав про відкриття виконавчого провадження в 2014 році та мав можливість дізнатися про рух виконавчого провадження з єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, та іншими способами.
Отже, ОСОБА_6 пропустив строк пред`явлення виконавчого листа до виконання та не надав доказів поважності причин  пропуску такого строку, які б перешкодили заявнику дізнатися про повернення виконавчого документу та пред`явити виконавчий лист до виконання у встановлений законом строк.
       Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
       Враховуючи, що заявником не доведено, а судом не встановлена втрата виконавчого листа та поважність причин пропуску строків пред`явлення до виконання виконавчого листа, оскільки заявник жодних документів на підтвердження своїх вимог не надав, колегія суддів погоджується з висновком суду про безпідставність заявлених вимог і вважає, що суд правильно відмовив у їх задоволенні.
Доводи апеляційної скарги про те,  що Комсомольським районним відділом ДВС ГТУЮ у Херсонській області не надано доказів, які б підтверджували факт направлення постанови про повернення виконавчого листа разом з оригіналом виконавчого на адресу апелянта, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки перевірка вказаних обставин є неможливою внаслідок спливу  строку зберігання виконавчого провадження. Отже, тривала бездіяльність стягувача  спричинила неможливість встановлення обставин щодо ходу  виконавчого провадження  та доводів заявника.
Наведенні ОСОБА_7 доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які привели до неправильного вирішення питання.
Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства. З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для її скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі не вбачається.  
Керуючись ст. ст. 367,  374, 375, ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , залишити без  задоволення,  а ухвалу  Херсонського міського  суду Херсонської області від 03 лютого  2020 року без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий                                                                                          Т.Г.Чорна

Судді:                                                                                                        П.Я.Ігнатенко

                                                                                                                      Л.В.Пузанова 

Повний текст постанови складено 28 грудня 2020 року

Суддя                                                                         Т.Г. Чорна