Ухвала       
 
27 жовтня 2020 року
м. Київ
 
справа № 644/1023/19
провадження № 61-14672ск20 
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на судове рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Харківводоканал» про відшкодування майнової та моральної шкоди,  
 
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому, уточнивши свої позовні вимоги, просив: продовжити розгляд справи в залі суду; відвести суддю Бондарєву І. В.; скасувати постанову судді Ізмайлова І. К. від 18 грудня 2015 року як незаконну; розглянути його заяву як кримінальну про злочин;  стягнути з відповідача на свою користь майнову шкоду в розмірі 15 000 грн та моральну шкоду в розмірі 20 000 грн; визнати діяльність відповідача як незаконну.
 
Фрунзенський районний суд м. Харкова ухвалою від 03 червня 2020 року закрито провадження у справі.
 
Харківський апеляційний суд постановою від 01 вересня 2020 року ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 червня 2020 року скасував, справу направив для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
30 вересня 2020 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на судове рішення у вищевказаній справі. 
 
Подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з таких підстав. 
 
Відповідно до пунктів 3, 4, 6 та 7 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб); рішення (ухвала), що оскаржується; клопотання особи, яка подає скаргу; перелік письмових матеріалів, що додаються до скарги
 
Згідно з абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
 
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
 
Окрім цього, відповідно до статей 25 та 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд, який переглядає у касаційному порядку судові рішення, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій. Касаційна скарга повинна бути подана саме до Верховного Суду, водночас в касаційній скарзі зазначено, що вона подана до Верховного Суду України, тобто неправильно зазначено найменування суду, до якого подається скарга. 
 
Відповідно до статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право: залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду; скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд; скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині; скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині; у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині; у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-6 частини першої цієї статті.
 
ОСОБА_1 у прохальній частині касаційної скарги просить скасувати постанову судді Ізмайлова І. К. від 18 грудня 2015 року, однак зміст касаційної скарги свідчить про те, що заявник не погоджується з постановою Харківського апеляційного суду   від 01 вересня 2020 року. Однак клопотання (прохальної частини) з урахуванням положень статі 409 ЦПК України в касаційній скарзі не зазначено.
 
Враховуючи наведене, ОСОБА_1 необхідно надіслати на адресу суду нову редакцію касаційної скарги, в якій необхідно правильно вказати найменування суду, до якого подається скарга; зазначити відповідача - Комунальне підприємство «Харківводоканал» та його місцезнаходження; зазначити обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень); уточнити вимоги касаційної скарги щодо судового рішення, що оскаржується, та викласти її прохальну частину відповідно до повноважень суду касаційної інстанції з урахуванням положень статті 409 ЦПК України. 
 
Також, в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
 
ОСОБА_1 в касаційній скарзі заявив клопотання про звільнення його від сплати судового збору за подання касаційної скарги, з посиланням на те, що він є пенсіонером, отримує пенсію у розмірі 3 200 грн, має четверо дітей, один з яких є інвалідом ІІ групи дитинства, троє дітей з ними не живуть, однак допомагають як можуть, коли є робота.
 
У задоволенні клопотання слід відмовити з таких підстав.
 
Відповідно до частин першої та третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
 
Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» визначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
 
Тлумачення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є врахування судом майнового стану сторони.
 
Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. 
 
Наведені у клопотанні доводи не дають підстав для його задоволення, оскільки заявником не надано жодних належних доказів на підтвердження того, що                      ОСОБА_1 дійсно позбавлений можливості сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у встановленому законом розмірі, зокрема, довідки про доходи чи їх відсутність у 2019 році.
 
За таких обставин, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги.
 
Відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання касаційної скарги на ухвалу суду фізичною особою становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб визначається відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.
 
Станом на 01 січня 2020 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 2 102 грн.
 
Враховуючи наведене, ОСОБА_1 слід сплатити судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 420,40 грн.
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в розмірі 420,40 грн має бути перераховано або внесено за реквізитами: отримувач коштів - УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA288999980313151207000026007; код класифікації доходів бюджету -22030102; найменування податку, збору, платежу - Судовий збір (Верховний Суд, 055); Символ звітності банку - 207.
 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження оплати судового збору необхідно надати Верховному Суду квитанцію (платіжне доручення).
 
Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху), про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Отже, касаційну скаргу слід залишити без руху з наданням заявнику можливості усунути вищевказані недоліки.
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, 
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні клопотання про звільнення його від сплати судового збору за подання касаційної скарги.
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на судове рішення залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                               А. Ю. Зайцев